20.05.26
22-ц/812/877/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року м. Миколаїв 

справа №488/1909/24
провадження №22-ц/812/877/26

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Локтіонової О. В.,
суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,
із секретарем судового засідання – Богуславською О. М.,
за участі представника відповідача – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_3 , на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Селіщевої Л. І. у приміщенні суду у м. Миколаєві, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 
В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

10 травня 2024 року ОСОБА_4 через представника ОСОБА_5 звернулася до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала наступним.
Позивач зазначала, що з 21 квітня 2001 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні.
Спільне життя з відповідачем не склалося, що призвело до фактичного припинення подружніх відносин. Вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя та взагалі не підтримують будь-якого спілкування. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливо. Подальше життя сторін із збереженням укладеного між ними шлюбу суперечить їх інтересам. Спорів щодо місця проживання та утримання дитини не мають. Також відсутній спір з приводу розподілу спільного майна подружжя.
Посилаючись на зазначене, позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишивши їй шлюбне прізвище без змін.
Вибір підсудності справи Корабельному районному суду м.Миколаєва позивачка обумовлювала останнім відомим їй місцем проживання відповідача, а саме АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2024 року відкрите спрощене позовне провадження по справі без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2024 року позов ОСОБА_4 задоволено.
Шлюб між  ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 квітня 2001 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №243, розірвано.
Залишено позивачці прізвище « ОСОБА_7 », яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам сторін.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись порушення судом норм процесуального права, просив рішення суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 29 ЦПК України.
Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, вирішивши справу за вказаним позовом без належних доказів повідомлення відповідача про її розгляд, допустив порушення процесуального принципу рівності сторін, що позбавило відповідача права надати свої заперечення і доводи по суті позову, в тому числі заявити про необхідність дотримання положень процесуального закону щодо підсудності даного спору, що є істотним у даній справі. 
У зв`язку із тим, що позивачка та відповідач разом з їхньою дитиною з 2016 року проживають за межами України у Федеративній Республіці Німеччина, а також, враховуючи, що до позовної заяви не додано судового рішення Верховного Суду щодо визначення підсудності справ за участю громадян України, які проживають за її межами, відтак дана справа, станом як на момент подання позовної заяви так і на сьогодні, не підсудна Корабельному районному суду м. Миколаєва. Отже, справа розглянута судом з порушенням встановлених законом правил визначення територіальної підсудності.

Фактичні обставини справи

21 квітня 2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_8 уклали шлюб, про що свідчить повторне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 04 лютого 2015 року.
Згідно з свідоцтвом про народження НОМЕР_2 сторони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Станом на день звернення з позовом до суду позивачка та відповідач не мали зареєстрованого місця проживання в Україні. З 29 лютого 2016 року вони проживають у Федеративній Республіці Німеччина. Наразі проживають у місті Штутгарт.
Відповідно до паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 від 26.04.2021 та посвідки на тимчасове проживання від 23.01.2023 ОСОБА_9 є громадянином України, має дозвіл на перебування у Федеративній Республіці Німеччина до 22 січня 2026 року. Його місцем проживання є: АДРЕСА_2 .
Згідно з паспортом від 14.06.2001, виданим Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, ОСОБА_4 є громадянкою України. 
Відповідно до свідоцтва про натуралізацію від 23.01.2023 ОСОБА_4 з моменту вручення цього свідоцтва набула громадянство Німеччини шляхом натуралізації. Її місцем проживання є: АДРЕСА_3 . 
Відповідач ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2024 року про відкриття спрощеного позовного провадження по справі без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, у якій зазначена можливість подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали, не отримав, про що свідчить повернуте суду поштовою установою рекомендоване повідомлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Згідно з ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Частина 2 статті 104 Сімейного кодексу України (далі – СК України) визначає, що шлюб може припинятися внаслідок його розірвання.
 
Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.
Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.
Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.
Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.
Кожен місцевий суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.
Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378 ЦПК України).
Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (стаття 27 ЦПК України).
Загалом перелік справ з альтернативною підсудністю закріплений у статті 28 ЦПК України, зокрема, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (частина 2 статті 28 ЦПК України); позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) (частина 9 статті 28 ЦПК України); позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні (частина 10 статті 28 ЦПК України).
Частина 16 статті 28 ЦПК України передбачає, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Проте стаття 29 ЦПК України регламентує, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.
Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що Корабельним районним судом м.Миколаєва рішення про розірвання шлюбу між сторонами спору прийнято з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), оскільки з досліджених доказів вбачається, що сторони у справі, які є громадянами України, а позивачка ще й громадянкою Федеративної Республіки Німеччина, з 2016 року проживають за межами України.
За такого підсудність справи визначається відповідно до ст.29 ЦПК України суддею Верховного Суду.
У цій справі вказаного зроблено не було. Суддя Верховного Суду не визначав підсудність цієї справи Корабельному районному суду м.Миколаєва. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю (пункти 1 і 5 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Згідно зі статтею 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).
Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.
Частина 1 статті 8 ЦПК України передбачає, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. 
Відповідно до ч.2 ст.128, ч.3 ст.129 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судова повістка-повідомлення повинна містити найменування та адресу суду, назву справи, зазначення процесуального статусу особи, яка повідомляється, вказівку про те, яку дію буде вчинено, місце, дату і час її вчинення, а також про те, що участь у її вчиненні для цієї особи не є обов`язковою.
 
Беручи до уваги, що обидві сторони у справі з 2016 року проживають за межами України, відповідно до ст.29 ЦПК України у такому випадку підсудність справи визначає суддя Верховного Суду, відповідач не мав можливості заявити суду першої інстанції про порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності), бо не був повідомлений про розгляд справи, то наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду та направлення справи до суду першої інстанції для виконання вимог статті 29 ЦПК України, оскільки Корабельний суд м.Миколаєва не є належним судом, який мав право розглядати справу.
 
Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості відповідно до вимог ст.378 ЦПК України направити справу на розгляд за встановленою законом підсудністю, оскільки її може визначити тільки суддя Верховного Суду. 

 
Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_3 , задовольнити.
Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для виконання вимог статті 29 ЦПК України. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий   О. В. Локтіонова

Судді  Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова 

Повне судове рішення складено 21 травня 2026 року.