ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 травня 2026 року справа №360/1818/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року (повне судове рішення складено 18 листопада 2025 року) у справі № 360/1818/25 (суддя в І інстанції Басова Н.М.) за позовом Пенітенціарної академії України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство юстиції України про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

УСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Пенітенціарної академії України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Міністерство юстиції України, в якому позивач просив:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Пенітенціарної Академії України витрати, пов`язані з утриманням його в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 124 067,36 грн;
- стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в сумі 3028,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що наказом ректора Академії Державної пенітенціарної служби України № 315/ОД від 19.07.2021 ОСОБА_1 з 16.08.2021 був зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання Академії Державної пенітенціарної служби.
03 грудня 2021 року між Академією Державної пенітенціарної служби з однієї сторони, Північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань з другої сторони та відповідачем з третьої сторони укладено Контракт №876 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України.
Згідно Наказу Міністерства юстиції України №3548/5 від 06.10.2023, Академію Державної пенітенціарної служби, код ЄДРПОУ 08571788, було перейменовано на Пенітенціарну академію України, код ЄДРПОУ 08571788.
Відповідно до умов зазначеного Контракту, відповідач навчався в Академії на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та зобов`язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про національну поліцію» в повному обсязі за весь період її фактичного навчання.
З 16 серпня 2021 року по 21 червня 2024 року відповідач за рахунок коштів державного бюджету перебував у період навчання на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, був забезпечений житлом із наданням відповідних комунальних послуг.
Відповідно до наказу Академії № 495/ОС від 19.06.2024 відповідачу присвоєно ступінь вищої освіти «бакалавр» та видано диплом про освіту.
Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов контракту, відповідач був направлений для подальшого проходження служби до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)».
Згідно наказу №91/ОС-24 від 24.06.2024, відповідача призначено на посаду старшого інспектора (з виховної та соціально-психологічної роботи з персоналом) відділу по роботі з персоналом державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)».
Відповідно до наказу начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» №119/ОС-24 від 05.08.2025, відповідача звільнено відповідно до пункту 5 частини 1 статті 65 Закону України «Про національну поліцію» (переміщення за ініціативою поліцейського) для подальшого проходження служби до державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Згідно наказу №168/ОС-24 від 05.08.2024, відповідача призначено на посаду оперуповноваженого оперативного відділу державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Таким чином, Академією умови контракту виконані в повному обсязі.
Відповідно до наказу начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» №195/ОС-25 від 25.07.2025, відповідача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення).
Академію про звільнення відповідача повідомлено керівництвом Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» 30.07.2025 письмово листом вих.№12/2-4174/кр від 29.07.2025.
Відповідно до Довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 № 5/1317 від 21.06.2024, яка була складена на підставі «Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських», затвердженого Постановою КМУ від 12 квітня 2017 року № 261, загальна сума визначених до відшкодування витрат становить 124067,36 грн, в т.ч.: грошове забезпечення з нарахуваннями 68 213,54 грн, продовольче забезпечення 31 996,29 грн, речове забезпечення 11 523,98 грн, медичне забезпечення 376,09 грн, оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії 11 957,46 грн.
30.07.2025, під час звільнення зі служби з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», відповідача особисто було повідомлено про необхідність відшкодування витрат на навчання в Академії протягом 30 днів з моменту отримання Повідомлення.
Однак, до теперішнього часу витрати на навчання відповідач не відшкодував.
Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 задоволено клопотання Пенітенціарної академії України та залучено Міністерство юстиції України до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Пенітенціарної Академії України витрати, пов`язані з утриманням його в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 124 067 (сто двадцять чотири тисячі шістдесят сім) гривень 36 копійок.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та не врахував його поточний правовий статус. На момент ухвалення рішення та на момент подання цієї апеляційної скарги він проходить службу у Державній прикордонній службі України в умовах воєнного стану, що є істотною обставиною та має підвищену соціальну значущість.
В додаткових поясненнях відповідач зауважив, що на теперішній час він продовжує проходити службу у правоохоронному органі спеціального призначення, виконуючи покладені на нього службові обов`язки в умовах воєнного стану, що підтверджує безперервний та реальний характер проходження служби, а не формальний статус. Наведені обставини мають істотне значення для повного, всебічного та об`єктивного розгляду апеляційної скарги, оскільки характеризують його актуальний правовий статус, суспільну корисність виконуваних ним функцій, а також його добросовісну поведінку після виникнення спірних правовідносин.

Позивач надіслав відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Зауважує, що Академія є навчальним закладом, який не має жодного відношення до Міністерства оборони України та взагалі Збройних Сил України, заснована Міністерством юстиції України та віднесена до сфери його управління.

Відповідач надіслав відповіді на відзив, в яких просить задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції – скасувати.
Звертає увагу на наступне.
1. Щодо принципу верховенства права та формального підходу суду першої інстанції.
ЄСПЛ у своїй усталеній практиці наголошує, що принцип верховенства права означає не лише формальну законність втручання, а й обов`язок держави забезпечити справедливий баланс між вимогами загального інтересу та захистом основоположних прав особи (рішення у справі Sporrong and Lonnroth v. Sweden, §§ 69–73). Суд першої інстанції не здійснив такого балансу, обмежившись формальним посиланням на контракт та норми законодавства, чим фактично звів принцип верховенства права до формального дотримання закону без аналізу його наслідків для конкретної особи.
2. Щодо неправильного застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
ЄСПЛ неодноразово зазначав, що будь-яке втручання у право мирного володіння майном повинно відповідати принципу пропорційності, навіть якщо воно формально ґрунтується на законі (рішення у справі James and Others v. the United Kingdom, § 50). Наявність контракту та нормативного регулювання сама по собі не є достатньою для виправдання втручання, якщо таке втручання покладає на особу надмірний і непропорційний тягар (Former King of Greece and Others v. Greece, § 89). Суд першої інстанції та Позивач у відзиві повністю проігнорували обов`язковий третій елемент перевірки — пропорційність, що свідчить про неправильне застосування норм матеріального права з урахуванням Конвенції.
3. Щодо надмірного індивідуального тягаря.
ЄСПЛ послідовно наголошує, що втручання у право власності є неприйнятним, якщо воно покладає надмірний тягар на конкретну особу, навіть за наявності публічного інтересу (Pressos Compania Naviera S.A. and Others v. Belgium, § 38). У даній справі суд першої інстанції: не дослідив реальний майновий стан апелянта; не оцінив наслідки стягнення суми понад 124 000 грн; не встановив, чи є такий фінансовий обов`язок співмірним із метою втручання.
4. Щодо воєнного стану та соціального статусу апелянта.
ЄСПЛ у своїй практиці наголошує, що при оцінці пропорційності втручання держава зобов`язана враховувати контекст та фактичні обставини, у яких перебуває особа (Kotov v. Russia, § 114). Апеляційна скарга містить доводи щодо проходження апелянтом служби в умовах воєнного стану та його фактичного соціально-економічного становища, однак: суд першої інстанції не надав цим обставинам жодної оцінки.
5. Щодо механічного застосування практики Верховного Суду.
Позивач посилається на окремі постанови Верховного Суду, однак робить це без аналізу тотожності фактичних обставин справи, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 242 КАС України. ЄСПЛ у рішенні Nejdet Sahin and Perihan Sahin v. Turkey зазначив, що правозастосування має бути послідовним і обґрунтованим, а не механічним, особливо у справах, які стосуються майнових прав. У наведених Позивачем рішеннях Верховного Суду: не досліджувалися обставини воєнного стану; не оцінювався надмірний індивідуальний тягар; не застосовувалися стандарти ЄСПЛ у повному обсязі.
6. Щодо формального характеру мотивів рішення суду першої інстанції. 
ЄСПЛ у рішенні Hirvisaari v. Finland наголосив, що судові рішення повинні містити достатнє та належне мотивування, яке дозволяє сторонам зрозуміти, чому їхні доводи були прийняті або відхилені. Рішення суду першої інстанції у цій справі не містить мотивованої відповіді на ключові аргументи апелянта щодо: пропорційності; надмірного тягаря; впливу воєнного стану.

Третя особа також надіслала відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Зазначає, що до теперішнього часу витрати на навчання відповідач не відшкодував. У зв`язку із тим, що відповідачем не виконано вимоги Контракту щодо відпрацювання впродовж трьох років на службі в Державній пенітенціарній службі України після закінчення навчання, третя особа вважає, що позовні вимоги щодо повернення витрат, пов`язаних із його утриманням під час здобуття вищої освіти в Пенітенціарної академії України, підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив відповідач просить задовольнити свою апеляційну скаргу, в основному, наводячи ті самі доводи, які викладені у відповіді на відзив позивача.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Наказом Академії Державної пенітенціарної служби від 19.07.2021 №315/ОС про зарахування на навчання на підставі правил прийому до Академії Державної пенітенціарної служби у 2021 році та рішення приймальної комісії від 19.07.2021, протокол №13 наказано зарахувати з 16 серпня 2021 року курсантами 1 курсу денної форми здобуття освіти спеціальностями за кошти державного бюджету згідно з додатком, зокрема ОСОБА_1 .
03.12.2021 між ОСОБА_1 (далі Особа) та Академією Державної пенітенціарної служби в особі керівника полковника внутрішньої служби Олексія ТОГОЧИНСЬКОГО (далі Виконавець) та Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань (далі Замовник) було укладено контракт №876 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України, згідно з яким ОСОБА_1 зобов`язується виконувати в повному обсязі освітню програму підготовки для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр.
Відповідно до п.2 Розділу ІІ Контракту Замовник зобов`язується, зокрема, невідкладно повідомити Виконавця про звільнення Особи зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України до відпрацювання нею трьох років після закінчення навчання та надіслати відповідні документи, необхідні для проведення Виконавцем претензійно-позовної діяльності в справах про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням Особи у закладі вищої освіти; після видання наказу про звільнення Особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення навчання видати їй під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 днів з дати отримання повідомлення відшкодувати витрати Виконавцеві із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахунку для перерахування коштів.
Відповідно до п.3 Розділу ІІ Контракту Особа зобов`язується, зокрема, у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію». Витрати відшкодовуються Особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Наказом Пенітенціарної Академії України від 19.06.2024 №495/ОС про випуск фахівців, які навчалися за освітньо-професійними програмами Право, Правоохоронна діяльність та Психологія на першому (бакалаврському) рівні вищої освіти, з числа курсантів денної форми навчання Пенітенціарної академії України наказано присудити 21 червня 2024 року ступінь вищої освіти бакалавра з галузі знань 26 Цивільна безпека за спеціальністю 262 Правоохоронна діяльність та видати дипломи бакалавра випускникам з числа курсантів денної форми навчання Пенітенціарної академії України (набір 2021 року) в кількості 41 (сорока однієї) особи: сержанту внутрішньої служби ОСОБА_2 . У зв`язку із закінченням навчання виключити поіменованих випускників, які здобували вищу освіту на першому (бакалаврському) рівні вищої освіти, зі списків особового складу Пенітенціарної академії України, зняти їх з речового, котлового та грошового забезпечення з 22 червня 2024 року. Відповідно до протоколів персонального розподілу від 05 червня 2024 року, змін до протоколу персонального розподілу від 19 червня 2024 року та направлень згідно з персональним розподілом випускникам Пенітенціарної академії України 2024 року прибути 22 червня 2024 року у розпорядження начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та начальників міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для подальшого проходження служби.
Відповідно до витягу із наказу Північно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» від 24.06.2024 №91/ОС-24 призначено лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_3 (Д-016537), випускника Пенітенціарної академії України, старшим інспектором (з виховної та соціально-психологічної роботи з персоналом) відділу по роботі з персоналом державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)», з посадовим окладом 4370 гривень на місяць, з 24 червня 2024 року.
Наказом Північно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» від 05.08.2024 №119/ОС-24 відповідно до пункту 2 частини І та частини 9 статті 65 (переміщення за ініціативою поліцейського) Закону України «Про Національну поліцію» та частини 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально - виконавчу службу України» звільнено лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_3 (Д-016537) з посади старшого інспектора (з виховної та соціально-психологічної роботи з персоналом) відділу по роботі з персоналом державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» 05 серпня 2024 року, за його ініціативою, та направити для подальшого проходження служби до державної установи «Харківський слідчий ізолятор», з виплатою грошової премії за липень 2024 року у розмірі 251% та за серпень 2024 року у розмірі 251%.
Наказом Північно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» від 05.08.2024 №168/ОС-24 призначено лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_3 , на посаду оперуповноваженого оперативного відділу державної установи «Харківський слідчий ізолятор», з посадовим окладом 4650,00 гривень (21 т.р.), з 06 серпня 2024 року.
Наказом Північно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» від 25.07.2025 №195ОС-24 наказано звільнити 25 липня 2025 року з Державної кримінально-виконавчої служби України лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_3 (Д-015673) з посади оперуповноваженого оперативного відділу державної установи «Харківський слідчий ізолятор», відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення. Вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні - 3 (три) роки 11 (одинадцять) місяців 8 (вісім) днів; у пільговому - 4 (чотири) роки 3 (три) місяця 18 (вісімнадцять) днів.
В матеріалах справи наявне повідомлення, відповідно до якого 30.07.2025 відповідач особисто під підпис ознайомлений з довідкою-розрахунком щодо витрат на навчання протягом 30 днів з моменту отримання цього повідомлення, у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Адресу для листування зазначив АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 від 21.06.2024 №5/1317 в Пенітенціарній академії України, загальна сума визначених до відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 за період з 16 серпня 2021 року по 21 червня 2024 року, становить 124067,36 грн, з яких: грошове забезпечення з нарахуваннями - 68 213,54 грн, продовольче забезпечення - 31 996,29 грн, речове забезпечення - 11 523,98 грн, медичне забезпечення – 376,09 грн, оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії - 11 957,46 грн.
Північно-Східне Міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» листом від 29.07.2025 №12/2-4174/кр направило до Ректора Пенітенціарної академії України лист щодо звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_3 , який проходив службу в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на посаді оперуповноваженого оперативного відділу та був звільнений до відпрацювання ним трьох років після закінчення навчання.
У зв`язку з невідшкодуванням відповідачем у добровільному порядку витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 64 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII випускники вищих військових навчальних закладів, закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, військових інститутів як підрозділів закладів вищої освіти з числа військовослужбовців (осіб начальницького складу) направляються для подальшого проходження служби відповідно до законодавства.
За змістом частини п`ятої статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно із вимогами частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, особи, які навчаються за державним замовленням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених закладів освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
20 квітня 2017 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських».
Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок) визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі:
- дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
- звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Відповідно до п. 4 Порядку витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання, крім витрат, пов`язаних із проходженням цією особою базової загальновійськової підготовки, і витрат за період залучення її до заходів із забезпечення публічної безпеки і порядку під час воєнного стану
Згідно п. 8 Порядку у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Як вже було зазначено, відповідно до п.3 Розділу ІІ Контракту Особа зобов`язується, зокрема, у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію». Витрати відшкодовуються Особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Отже згідно положень даного пункту Контракту на відповідача покладено обов`язок щодо відшкодування фактичних витрат за утриманням у вищому навчальному закладі у разі звільнення зі служби протягом трьох років після закінчення навчання.
Так, отримавши освіту, згідно наказу Північно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» від 24.06.2024 №91/ОС-24 призначено лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_3 (Д-016537), випускника Пенітенціарної академії України, старшим інспектором (з виховної та соціально-психологічної роботи з персоналом) відділу по роботі з персоналом державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)».
Відповідно до наказу Північно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» від 25.07.2025 №195ОС-24 звільнено 25 липня 2025 року з Державної кримінально-виконавчої служби України лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_3 (Д-015673) з посади оперуповноваженого оперативного відділу державної установи «Харківський слідчий ізолятор», відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення.
При цьому, в матеріалах справи наявне повідомлення, відповідно до якого 30.07.2025 відповідач особисто під підпис ознайомлений з довідкою-розрахунком щодо витрат на навчання протягом 30 днів з моменту отримання цього повідомлення, у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Станом на час розгляду справи в суді, грошові кошти від відповідача до позивача не надходили, як і будь-які звернення щодо добровільної сплати боргу або способів його сплати (розстрочення суми заборгованості тощо). Доказів зворотного суду не надано і судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що витрати, пов`язані з утриманням відповідача у навчальному закладі у розмірі 124067,36 грн, підлягають стягненню з відповідача, оскільки факт звільнення відповідача із служби відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, підтверджується вище дослідженими доказами та не спростований відповідачем у відповідності до вимог ст. ст. 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.
За наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. 
Зокрема, Академія є навчальним закладом, який не має жодного відношення до Міністерства оборони України та взагалі Збройних Сил України, заснована Міністерством юстиції України та віднесена до сфери його управління. Проходження відповідачем служби в Державній прикордонній службі України в умовах воєнного стану жодним чином не впливає на спірні правовідносини.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції принципу верховенства права та формального підходу суду першої інстанції; неправильного застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції; надмірного індивідуального тягаря; формального характеру мотивів рішення суду першої інстанції. 
Правова позиція, що відшкодування коштів в повному обсязі, в тому числі і витрати на грошове забезпечення, підлягає стягненню за весь період фактичного навчання особи, викладена Верховним Судом у постанові від 13 січня 2023 року у справі №440/2692/20 та постанові від 15 червня 2023 року справа № 520/6532/2020, а також у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі №620/7009/23 безпосередньо за позовом Академії Державної пенітенціарної служби. 
У відповідності до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року у справі № 360/1818/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 27 травня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

І. В. Геращенко