ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 354/2126/24
провадження № 61-16099св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

головуючого - Синельникова Є. В., 
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Шиповича В. В., 

учасники справи: 
позивач - Івано-Франківська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації, 
відповідач -  ОСОБА_1 , 
треті особи: державний реєстратор Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Андрій Рижов, державний реєстратор Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області Ярослав Кривнюк, державний реєстратор відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Ганна Бондарук, Поляницька сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2025 року в складі судді Єрмак Н. В. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року в складі колегії суддів Бойчука І. В., Пнівчук О. В., Мальцевої Є. Є., 

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог 

У жовтні 2024 року Івано-Франківська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації, в інтересах якої діє Байдак А. Ю., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: державний реєстратор Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Рижов А., державний реєстратор Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області Кривнюк Я., державний реєстратор відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Бондарук Г., Поляницька сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування земельної ділянки, скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права приватної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Позов обґрунтовано тим, що спірна земельна ділянка, площею 0,0242 га, кадастровий номер 2611092001:22:002:4092, незаконно вибула із власності територіальної громади села Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області, а відповідач є недобросовісним набувачем цієї земельної ділянки, у зв`язку із чим представник Івано-Франківська обласна прокуратури просив задовольнити позов.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області ухвалою від 17 жовтня 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі і призначив підготовче судове засідання.

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області ухвалою від 05 вересня 2025 року позовну заяву залишив без руху, надав позивачу строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для усунення недоліків, а саме:
- долучення експертно-грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер 2611092001:22:002:4092, чинної на дату подання позовної заяви;
- внесення на депозитний рахунок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області прокурором або Надвірнянською районною військовою (державною) адміністрацією, в інтересах якої поданий позов, грошових коштів у розмірі вартості земельної ділянки, кадастровий номер 2611092001:22:002:4092.

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області ухвалою від 29 вересня 2025 року позовну заяву Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації, в інтересах якої діє Байдак А. Ю., залишив без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що 09 квітня 2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» (далі - Закон № 4292-ІХ), який передбачає положення про внесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви. Позивачу після відкриття провадження у справі було надано строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі суду від 05 вересня 2025 року, які він не усунув, у зв`язку із чим позов залишено без розгляду. 

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 

Не погодившись із судовим рішенням суду першої інстанції, представник Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації подав апеляційну скаргу. 

Івано-Франківський апеляційний суд постановою від 17 листопада 2025 року апеляційну скаргу представника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації залишив без задоволення, а ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2025 року залишив без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. 

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи особи, яка її подала 

15 грудня 2025 року перший заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року у цій справі, в якій заявник просить скасувати вказані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник у касаційній скарзі посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заявник зазначає, що метою позову у цій справі є повернення державі земельної ділянки лісогосподарського призначення, розташованої в Українських Карпатах і зайнята лісовими культурами віком від 50 до 100 років. Усі ліси на території України незалежно від того, на землях якої категорії вони ростуть, складають лісовий фонд України та перебувають під особливою охороною держави. 

У справі відсутні обов`язкові умови для попереднього внесення вартості спірної земельної ділянки на депозитний рахунок суду, оскільки положення про захист прав добросовісного набувача не поширюються на спірні правовідносини, де земельна ділянка набута недобросовісним набувачем. 

Суди без відповідного правового обґрунтування виснували про застосування норм частини четвертої статті 177 ЦПК України в редакції, що змінилася після відкриття провадження у справі, а застосування вказаної норми обмежило право прокурора на представництво інтересів держави в суді.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 26 лютого 2026 року у складі колегії суддів Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. відкрив касаційне провадження у цій справі, витребував справу із суду першої інстанції.

У березні 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2026 року цю справу призначено судді-доповідачеві Сердюку В. В., судді, які входять до складу колегії: Осіян О. М., Сакара Н. Ю.

Верховний Суд ухвалою від 25 травня 2026 року справу призначив до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та врахувавши позиції усіх учасників справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню. 

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

У цій справі прокурор звернувся до суду з позовною заявою у жовтні 2024 року.

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області ухвалою від 17 жовтня 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив підготовче судове засідання.

09 квітня 2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача від 12 березня 2025 року (далі - Закон № 4292-ІХ).

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області ухвалою від 05 вересня 2025 року позовну заяву залишив без руху, надав позивачу строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для усунення вищевказаних недоліків, а саме:
- долучення експертно-грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер 2611092001:22:002:4092, чинної на дату подання позовної заяви;
- внесення на депозитний рахунок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області прокурором або Надвірнянською районною військовою (державною) адміністрацією, в інтересах якої поданий позов, грошових коштів у розмірі вартості земельної ділянки, кадастровий номер 2611092001:22:002:4092.

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області ухвалою від 29 вересня 2025 року позовну заяву Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації залишив без розгляду.

У цій справі встановлено, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, залишив позовну заяву без руху після набрання Законом № 4292-ІХ чинності, пред`явивши прокурору вимоги, передбачені оновленою редакцією статті 177 ЦПК України.

Суд запропонував позивачу: надати експертно-грошову оцінку земельної ділянки із кадастровим номером 2611092001:22:002:4092, чинну на дату подання позовної заяви; внести на депозитний рахунок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області прокурором або Надвірнянською районною військовою (державною) адміністрацією, в інтересах якої поданий позов, грошові кошти у розмірі вартості земельної ділянки, кадастровий номер 2611092001:22:002:4092.

Прокурор не усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, що мало наслідком залишення позовної заяви без розгляду на підставі частини тринадцятої статті 187 ЦПК України. 

За змістом частин одинадцятої-тринадцятої статті 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Залишаючи позов прокурора без розгляду, суди попередніх інстанцій керувалися тим, що 09 квітня 2025 року набрав чинності Закон № 4292-ІХ, яким, зокрема, доповнено: 
- статтю 390 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України частиною п`ятою такого змісту: «5. Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви»; 

- статтю 391 ЦК України доповнено частиною другою такого змісту: «Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу»;

- частину четверту статті 177 ЦПК України абзацом другим такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви»;
- у статті 185 ЦПК України частину другу абзацом третім такого змісту: «Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму»; 

- перше речення частини третьої статті 185 ЦПК України викладено в такій редакції: «3. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, внесе у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду»;

- статтю 265 ЦПК України доповнено частиною чотирнадцятою такого змісту: «14. У разі відмови у задоволенні позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду суд вирішує питання про повернення позивачу внесених ним на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, а у разі задоволення позову - про перерахування грошових коштів на користь добросовісного набувача». 

Суди у цій справі з посиланням на наведені вище норми права виснували, що внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості спірного майна на депозитний рахунок суду є обов`язковою умовою для подальшого розгляду справи про витребування майна у добросовісного набувача. Невчинення таких дій унеможливлює ухвалення позитивного рішення у справі та, як наслідок, поновлення порушеного права держави або територіальної громади, за захистом якого звернувся прокурор.

Однак суди не врахували, що обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду встановлений у нормах матеріального права, зокрема у частині п`ятій статті 390 ЦК України. Положення частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. У випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.

Такий висновок застосовний до обставин, коли нова редакція частини четвертої статті 177 ЦПК України набула чинності після подання позовної заяви та відкриття провадження в справі, зокрема, в постанові Верховного Суду від 13 травня 2026 року в справі № 642/5620/23 (провадження № 61-11338св25). 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 28 січня 2026 року у справі № 922/2555/21 сформулював висновок про те, що «положення частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. У випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача приписи частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню. 

У випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов на підставі статті 387 ЦК України без застосування приписів частини п`ятої статті 390 ЦК України, яка визначає порядок компенсації вартості майна добросовісному набувачеві (коли земельна ділянка належала державі (чи територіальній громаді), а останній набувач є добросовісним). Натомість у разі недоведення позивачем недобросовісності набувача і встановлення, що набувач є добросовісним, суд відмовляє у задоволенні позову, зокрема на підставі частини п`ятої статті 390 ЦК України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду».

За висновками Касаційного господарського суду у справі № 922/2555/21 за умов, що прокурор заявляє вимоги про витребування майна до фізичної особи як недобросовісного набувача, внесення вартості спірного майна на депозитний рахунок суду (частина шоста статті 164, частина друга статті 174, частина тринадцята статті 238 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України) не є обов`язковим для подальшого розгляду справи.

Подібні висновки містять постанови Верховного Суду від 01 грудня 2025 року в справі № 354/419/25 (провадження № 61-11906св25), від 10 грудня 2025 року в справі № 354/417/25 (провадження № 61-12635св25), що свідчить про сформовану й сталу практику застосування норм права у спірних правовідносинах. 

Під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У цій справі прокурор заперечував проти залишення позовної заяви без руху з підстав невнесення ним як позивачем суми компенсації на депозитний рахунок суду та зазначав, що відповідач, на думку прокурора, не є добросовісним набувачем земельної ділянки, а, отже, наведені зміни до законодавства не підлягають застосуванню. У заяві про усунення недоліків позовної заяви прокурор указав, що спірна земельна ділянка є частиною лісового масиву земель, які перебувають під особливою охороною держави, а дії відповідача свідчать про його недобросовісність при набутті її у власність. 

Оскільки прокурор посилався на недобросовісність набувача, то положення частини п`ятої статті 390 ЦК України до спірних відносин не застосовуються, а тому суди зробили передчасний висновок про залишення позову без розгляду, у зв`язку з чим оскаржувані судові рішення необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2025 року та постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації задовольнити.

Ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий	Є. В. Синельников	
		
Судді	О. М. Осіян	
		
	Н. Ю. Сакара	
		
	В. В. Сердюк	
		
	В. В. Шипович