Справа №: 398/914/26	

Провадження №: 2-а/398/61/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"14" травня 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: 
головуючого судді Петренко С.Ю.,
за участі секретаря судового засідання Шаповал Є.О.,
представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ісмайлової А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2026 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просила скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6681245 від 17.02.2026 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, провадження у справі закрити.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 17.02.2026 року була на дорозі ожеледиця, при зупинці, колеса машини трішки посунулись вперед, що було розцінено інспектором поліції, як не зупинка водія біля дорожнього знаку, вказує, що копію постанови вручено не було, отримала копію постанови лише 26.02.2026 року, а тому на її думку оскаржувана постанова винесена без доказів вчинення адміністративного правопорушення.
Ухвалою від 03.03.2026 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
Представник позивача – адвокат Ісмайлова А.В. у судовому засіданні наполягала на задоволенні заяви та просила її задовольнити у повному обсязі. 
Представник відповідача – Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області у судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 
Заслухавши представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ісмайлову А.В., дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених Законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР).
Згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 8.4.б ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.
Знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» належить до знаків пріоритету (розділ 33 ПДР).
Згідно зі знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З матеріалів справи встановлено, що постановою серії ЕНА №6681245 від 17.02.2026 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Згідно вказаної постанови 17.02.2026 року о 14 годині 39 хвилин ОСОБА_1 по вул. Гетьмана Мазепи, 10 у місті Олександрія, керувала транспортним засобом "DACIA SANDERO" державний знак НОМЕР_1 , та порушила вимогу дорожнього знаку 2.2 «Стоп» проїзд без зупинки заборонено, чим порушила п.8.4 в ПДР України. Відповідальність за вказане порушення передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Так, наявність дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» на місці інкримінованої події чітко зафіксована на 14:39:05 17.02.2026 року, долученого відеозапису представником позивача – адвокатом Ісмайловою А.В., який досліджений у судовому засіданні.
З аналізу зазначених відеозаписів вбачається, що обставини події повністю відповідають тим, які викладені в оскаржуваній постанові, а дії водія свідчать про порушення вимог дорожнього знаку 2.2.
Відеозаписи фіксують безперервний рух транспортного засобу "DACIA SANDERO" державний знак НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 2.2 без здійснення зупинки перед знаком, що є обов`язковою вимогою зазначеного знаку. Ознак зменшення швидкості до повної зупинки транспортного засобу перед дорожнім знаком на відеозаписах не зафіксовано.
Враховуючи викладене, суд вважає, що порушення позивачем вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» Розділу 33 ПДР України, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами. У позовній заяві сторона позивача заперечила факт вчинення правопорушення, однак відповідач як суб`єкт владних повноважень у спірних правовідносинах надав докази правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог закону, є правомірною, а підстави для її скасування відсутні.
З огляду на викладені обставини, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.
У випадку відмови у задоволенні позову, витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст.5-7, 9, 77, 90, 139, 241-247, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову  ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повне рішення суду складено 14.05.2026 року.

Суддя С.Ю. ПЕТРЕНКО