ПОСТАНОВА 
Іменем України

06 квітня 2026 року м. Кропивницький

справа № 403/705/25
провадження № 22-ц/4809/564/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 

головуючого судді: Дуковського О.Л. 
суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А. 
з участю секретаря: Демешко Л.В. 

Учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Грабовська В.В. 
відповідач: ОСОБА_2 ;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у м. Кропивницькому за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Грабовська Вероніка Володимирівна на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2025 року, у складі головуючого судді Атаманової С.Ю. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, про припинення стягнення аліментів, - 

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, про припинення стягнення аліментів, які стягуються із нього на підставі виконавчого листа №403/684/16-ц від 15 грудня 2016 року, виданого Устинівським районним судом Кіровоградської області, на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 вересня 2016 року і до повноліття дитини.
В обгрунтування позову вказував, що з квітня 2020 року по теперішній час син ОСОБА_3 постійно проживає із ним та перебуває на його повному забезпеченні, а кошти, які позивач сплачує згідно виконавчого листа отримує відповідачка і використовує не на потреби дитини.
Одночасно із пред`явленням позову до суду позивачем подано заяву про забезпечення позову.
Просив забезпечити позов, шляхом зупинення стягнення аліментів на час розгляду справи в суді на підставі виконавчого листа №403/684/16-ц від 15 грудня 2016 року.
В обгрунтування доцільності забезпечення позову ОСОБА_1 зазначав про те, що обраний ним вид забезпечення позову не спрямований на порушення прав стягувача аліментів чи порушення прав дитини, а спрямований лише на збереження сум аліментів, що будуть стягнуті з нього на користь відповідача під час судового розгляду справи, та забезпечення права на утримання дитини, яку він фактично утримує.
Також зазначав, що у разі задоволення позову у нього можуть виникнути труднощі з отриманням сум аліментів, якими користується відповідач на власний розсуд під час судового розгляду справи. 
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі, та зупинити стягнення аліментів на час розгляду цієї справи в суді.
Зазначає, що дитина проживає разом із ним та перебуває на повному його утриманні, а аліменти, що стягуються на користь відповідачки, яка не бере участь у житті дитини, використовує на власні потреби.
Відзиви на апеляційну скаргу не були подані іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Грабовську В.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Інші учасники справи у судове засідання не з?явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомленні належним чином, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності у розумінні ст.372 ЦПК України.
Від Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради та від Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому надійшли заяви про розгляд справи за відсутності їх представників. 
Крім того заступник начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому у своїй заяві зазначив, що 13.02.2026 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача від 11.02.2026.
Звернувшись до суду із позовом ОСОБА_1 просив про припинення стягнення з нього аліментів, а в заяві про забезпечення цього позову просив зупинити стягнення по виконавчому листу №403/684/16-ц ,а саме про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх сина ОСОБА_3 , виданого на виконання заочного рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2016 року, що набрало законної сили 04 листопада 2016 року.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 пред`явив вимогу про припинення стягнення аліментів, які були стягнуті раніше з нього на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням суду в іншій справі (№403/684/16-ц), яке набрало законної сили, та послався на недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів фактично є вирішенням справи без її розгляду по суті, що не допускається згідно з вимогами ч.10 ст.150 ЦПК України.
Суд першої інстанції правильно зауважив, що безпідставність стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки є обставиною, яка підлягає встановленню саме під час вирішення спору по суті, і не може бути підставою для забезпечення позову.
Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Згідно з ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі №361/8953/21 зазначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).
У постанові Верховного Суду від 26 червня 2023 року у cправі № 925/731/18 вказано, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Крім того, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2021 року у справі №908/309/21, від 04 листопада 2021 року у справі №907/416/21 та від 12 січня 2023 у справі №334/9179/21).
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. 
За змістом ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Таким чином, суд першої інстанції розглянувши заяву, належним чином дослідив докази та матеріали справи, а також правильно застосував норми чинного законодавства.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, - 

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Грабовська Вероніка Володимирівна – залишити без задоволення. 
Ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя    О.Л. Дуковський 
Судді    Л.М. Дьомич 

О.А. Письменний