Справа № 337/407/26
Номер провадження 2/337/834/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року	м. Запоріжжя	

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді Калугіної Г.Б.,
за участю секретаря Огурцової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

22.01.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшов вказаний позов, який позивач мотивує тим, що відповідно до умов публічного договору № 55313789 від 01.01.2019, відповідач ОСОБА_1 є споживачем та користується електроенергією, але обов`язків по сплаті за спожиту електричну енергію в повному обсязі не виконує, у зв`язку з чим за період з 01.10.2021 по 31.08.2025 утворилась заборгованість в розмірі 17556,50 грн. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 08,73 грн за період з 01.12.2021 по 23.02.2022 та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 01,80 грн за період з 21.11.2021 по 23.02.2022.
Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3328,00 грн. 
Ухвалою суду від 13.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. 
21.04.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Ковтуна В.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 17567,03 грн за період з 01.10.2021 по 31.08.2025. Відповідач заперечує, зазначаючи, що позивачем пропущено строки позовної давності: позов подано 22.01.2026, тоді як строки давності поновлено з 04.09.2025 відповідно до змін у Цивільному кодексі України щодо воєнного стану. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення боргу за цей період виходять за межі строків давності. Крім того, ОСОБА_1 перебуває у скрутному матеріальному становищі, що посилено збройною агресією РФ проти України. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
29.04.2026 від представника позивача ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» - Скупи Н.О. до суду надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що представником Відповідача у відзиві заявлено про нібито пропуск Позивачем строку позовної давності. Вказані доводи є безпідставними, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та не відповідають сформованій судовій практиці. Відповідно до положень Цивільного кодексу України, зокрема пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені цим Кодексом, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин на всій території України було встановлено у період з 12.03.2020 по 30.06.2023, що підтверджується відповідними постановами Кабінету Міністрів України. Отже, перебіг позовної давності у цей період підлягав продовженню. Крім того, Законом України № 3450-ІХ від 08.11.2023 внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до яких у період дії воєнного стану перебіг позовної давності зупиняється на строк дії такого стану. Воєнний стан в Україні введено Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та затверджено Законом України № 2102-IX і на момент звернення Позивача до суду продовжує діяти. Таким чином, на законодавчому рівні встановлено два самостійні правові механізми впливу на перебіг строків позовної давності: продовження строку на період дії карантину; зупинення перебігу строку на період дії воєнного стану. Правова позиція щодо застосування зазначених норм вже сформована Верховним Судом і зводиться до того, що у разі якщо строк позовної давності не сплив станом на момент запровадження карантину, він підлягає продовженню на весь період карантину, а після введення воєнного стану - зупиненню на період його дії. При цьому зазначені періоди не включаються до перебігу строку позовної давності, що виключає можливість його спливу у цей час. Твердження представником Відповідача про нібито «відновлення» чи «повернення» перебігу строку позовної давності з певної дати є юридично неспроможним, оскільки чинне законодавство не передбачає механізму обнулення або початку перебігу строку позовної давності заново. Після усунення обставин, що зумовили зупинення, строк продовжує свій перебіг з урахуванням часу, що минув до такого зупинення. Зазначене узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, відповідно до якої періоди дії карантину та воєнного стану не включаються до строку позовної давності, а відтак не можуть враховуватись при визначенні моменту його спливу. У даній справі заборгованість сформована за період з 01.10.2021 по 31.08.2025, а з позовом до суду Позивач звернувся 22.01.2026. З урахуванням того, що: у період з 12.03.2020 по 30.06.2023 строк позовної давності продовжувався; з 24.02.2022 і на теперішній час перебіг строку позовної давності зупинений, строк позовної давності об`єктивно не міг сплинути на момент звернення до суду. Додатково слід зазначити, що посилання представника Відповідача на складне матеріальне становище, принципи справедливості чи положення міжнародних актів не спростовують факту споживання електричної енергії та не звільняють його від обов`язку здійснити оплату за фактично отриману послугу відповідно до вимог законодавства. Таким чином, доводи представника Відповідача щодо пропуску строку позовної давності є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами та спростовуються нормами чинного законодавства і судовою практикою. Просить суд, визнати, що строк позовної давності Позивачем не пропущений, позовні вимоги ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» задовольнити у повному обсязі. 
Представник позивача ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» - Скупа Н.О. в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні фактично не оспорював суму заборгованості, зазначив, що не має змоги сплачувати заборгованість в повному обсязі, оскільки має скрутне матеріальне становище, має на утриманні малолітню дитину про яку піклується, і не має змоги працевлаштуватись.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Ковтун В.І. в судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами.
За приписами ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений договором строк.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7, ст. 9 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до п. 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою КМУ від 14.03.2018 року № 312 (далі Правила), рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем, в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
Відповідно до п. 5.5.5 Правил споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Суд встановив, що відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 відповідач є споживачем та користується електроенергією, але обов`язків по сплаті за спожиту електричну енергію в повному обсязі не виконує, у зв`язку з чим за період з 01.10.2021 по 31.08.2025 утворилась заборгованість в розмірі 17556,50 грн. 
Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 08,73 грн за період з 01.12.2021 по 23.02.2022 та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 01,80 грн за період з 21.11.2021 по 23.02.2022.
Згідно наданих ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» розрахунків за період з жовтень 2021 по серпень 2025 загальний обсяг використаної/спожитої електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , складає 6927 кВт/год на загальну суму 17556,50 грн.
Згідно з п. 4 Додатку 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг «Спосіб та термін оплати» розрахунковий період для обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця.
Індивідуальний побутовий споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим.
Постачальник надає рахунок споживачу до сплати із зазначенням у ньому усього обсягу споживання, розрахованого оператором системи, з урахуванням поточного споживання.
Оплата рахунку має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не більше ніж 10 робочих днів від дати отримання його споживачем. У разі неодержання рахунку споживач самостійно оформлює платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.
Відповідно до п. 5.10. договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені у рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Оцінивши обставини справи суд вважає, що відповідач в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконував свої зобов`язання, зокрема, не здійснив оплату за спожиту електроенергію, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача. 
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить застосувати строк позовної давності. Вирішуючи вказану заяву про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року. 
З 24 лютого 2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з наступними змінами).
Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Із 4 вересня 2025 року набув чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14 травня 2025 року № 4434-IX, яким виключено п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Як встановлено судом, позивач звернувся із позовом до суду 22.01.2026 та просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.10.2021 по 31.08.2025. 
Враховуючи викладені обставини, суд доходить до висновку, що позивачем заявлено позовні вимоги у межах строку позовної давності.
На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.
Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2328,00 грн. 
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ: 

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», ЄДРПОУ 42093239, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35, заборгованість у розмірі 17567,03 грн (сімнадцять тисяч п`ятдесят шістдесят сім гривень 03 копійок).
Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», ЄДРПОУ 42093239, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35, судовий збір в сумі 3328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 копійок).
Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Інформація про сторін:
позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», ЄДРПОУ 42093239, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 20.05.2026.

Суддя Г.Б. Калугіна