Справа № 944/2127/26
Провадження №2-а/944/90/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.06.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Карпин І.М.
з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до УПП у Львівській області, яке під час розгляду справи було замінено на нанлежного відповідача ГУНП у Львівській області, про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування якого зазначає, що 16.04.2026 сержантом поліції Барчишиним Я.С. було винесено постанову серії ЕНА № 7032196 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн. Згідно з постановою, він нібито керував транспортним засобом «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 5.2.6 ПДР України. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Під час керування транспортним засобом він був пристебнутий ременем безпеки відповідно до вимог ПДР. Поліцейським не надано жодних належних та допустимих доказів (відеозапису з нагрудної камери, якісної фотофіксації), які б підтверджували факт відсутності ременя безпеки в момент зупинки. Розгляд справи було проведено з грубим порушенням процедури, а саме йому не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, не надано можливості надати докази чи скористатися допомогою адвоката до винесення постанови. Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Водночас поліцією не доведено належними доказами факт вчинення ним правопорушення.

Заяви, клопотання учасників справи
22.04.2026 УПП у Львівській області подало відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити у зв`язку з неналежністю відповідача, оскільки постанова при накладення адміністративного правопорушення винесена не поліцейським УПП у Львівській області, а посадовою особою Яворівського РВП ГУНП у Львівській області. Також, у разі заміни належного відповідача, УПП у Львівській області не заперечує щодо виключення УПП у Львівській області з кола учасників справи.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 
Представник відповідача ГУНП у Львівській області в судове засідання не прибув, про розгляд справи був належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 
Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно із частиною третьою ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
З огляду на викладене, оскільки позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, а відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе проводити судовий розгляд справи за відсутністю сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 17.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду з викликом сторін на 28.04.2026.
Ухвалою суду від 28.04.2026 замінено відповідача у справі УПП у Львівській області на ГУНП у Львівській області.
Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 4 і 5 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Відповідно до постанови в справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 7032196 від 16.04.2026 ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.
Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 15.04.2026 року о 23 год. 56 хв. на вул. Застав,21 в с. Рогізно Яворівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1 та пасажири транспортного засобу не були пристебнуті ременями безпеки, чим порушив п.5.2.б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч 5 ст.121 КУпАП.
Позивач ОСОБА_1 оспорює постанову в справі про адміністративне правопорушення, оскільки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, не вчиняв, жодних доказів на підтвердження вчинення правопорушення йому не було надано і такі відсутні в матеріалах справи.

Мотиви та оцінка суду
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.У відповідності до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання регулюються Законом України "Про дорожній рух".
Відповідно до ст.1 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ (далі - Закон) цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.
Стаття 14 Закону зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Частиною 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.
Пункт 5.2 (б) Правил дорожнього руху передбачає, пасажири, користуючись транспортним засобом, повинні під час пересування на транспортному засобі, користуватися засобами пасивної безпеки (підголовниками, ременями безпеки, де їх установка передбачена конструкцією) (крім пасажирів з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки), а на мотоциклі і мопеді - в застебнутому мотошоломі.
Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17, зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення. Для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, тощо.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Однак всупереч вищезазначеним вимогам наведених норм відповідач не надав жодних доказів, передбачених ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
Жодних доказів того, що ОСОБА_1 16.04.2026 о 23 год. 56 хв., на вул.Застав, 21 в Рогізно Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки з не пристебнутим ременем безпеки, працівниками поліції суду не надано.
Також не надано доказів того, що пасажири автомобіля, яким 16.04.2026 о 23 год. 56 хв., на вул.Застав, 21 в с.Рогізно Яворівського району Львівської області керував ОСОБА_1 не були пристебнутими ременями безпеки.
Слід зазначити, що відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б належним чином підтвердили факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи наведене вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що оскаржена постанова від ЕНА №7032196 від 16.04.2026 є необґрунтованою та протиправною, а тому її слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення

Судові витрати
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу,стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з квитанцією до платіжної інструкції від 16.04.2026 ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 666 гривень 00 копійок.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позову про скасування постави у справі про адміністративне правопорушення, справляється судовий збір в розмірі 665, 60 грн.
Отже, зважаючи, що суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Львівській області на його користь слід стягнути судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд ,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 7032196від 16.04.2026 за ч.5 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 , - скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.06.2026.

Повне найменування сторін :
Позивач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 
Відповідач – Головне управління Національної поліції у Львівській області, ЄДРПОУ 40108833 юридична адреса: м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3.

Суддя І.М. Карпин