Справа № 467/813/26
3/467/215/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2026 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., з участю секретаря судового засіданні – Рожкової Т.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера за віком, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,
за ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ :

Суть висунутого звинувачення 

10 червня 2026 року о 10 год. 32 хв. на провулку Торговому, 18 в с –щі Арбузинка ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ» 1103-7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не впевнився у безпеці, тим самим порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1,10.9 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення із припаркованим автомобілем марки «Renault Kadjar», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим спричинив механічні пошкодження транспортних засобів, тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Крім цього, 10 червня 2026 року о 10 год. 32 хв. на провулку Торговому, 18 в с –щі Арбузинка ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ» 1103-7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи в порушення вимог п.п.2.10 «б», 2.10 «в» ПДР України, залишив місце указаної дорожньо – транспортної пригоди, до якої він причетний, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Позиція учасників справи/ їх процесуальна поведінка 

В судовому засіданні ОСОБА_1 підвередив відображені у матеріалах справи обставини, у т.ч. й щодо часу, місця і способу учинення правопорушень, вину у порушенні інкримінованих йому положень ПДР України визнав повністю.
Вказав, що дійсно після зіткнення із автомобілем поїхав додому, так як водійка автомобіля «Рено» почала кричати. 
Доповнив, що повністю відшкодував їй спричинені збитки у розмірі 45 000,00 грн., так як на дверях її автомобіля мало місце механічне пошкодження.
Суд, у свою чергу, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, вирішував такі питання. 

Чи було вчинено адміністративне правопорушення

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна
У свою чергу, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.
Зокрема, згідно п. 2.3 «б» РДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху 
А згідно п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Тож, суд, проаналізувавши усі матеріали справи, у т.ч. заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважає, що водій ОСОБА_1 дійсно порушив указані правила, так як в порушення вимог п. 2.3 «б» не був уважним і стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого не відреагував на її зміну; в супереч п. 10.1 ПДР водій перед початком руху заднім ходом не переконався у безпеці свого маневру; рухаючись заднім ходом, створив небезпеку для інших учасників руху, що не відповідає вимогам п. 10.9 ПДР.
Суд враховує,що водійка автомобіля «Renault Kadjar» припаркувала свій транспортний засіб з порушенням вимог п. 15.9 ПДР України, а саме: ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за умови відсутності на ній пішохідного переходу.
Що зумовлює обов`язок поліції притягнути її до адміністративної відповідальності. 
Водночас, це не звільняє водія іншого транспортного засобу від обов`язку дотриматись ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху.
Тому наслідки, що настали у даній ситуації, перебували у прямому причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3 «б», 10.1 та 10.9 ПДР України, так як саме він рухався і повинен був дотриматись указаних положень під час руху.
Тобто, порушення ПДР України іншим водієм ОСОБА_2 не спростовує обов`язку їх дотримання іншими учасниками дорожнього руху, як у даному випадку -водієм ОСОБА_3 , який рухався заднім ходом і повинен був переконатись у безпеці свого маневру і дотриматись указаних пунктів ПДР.
При цьому, матеріали справи містять у собі дані про наявність механічних пошкоджень автомобіля марки «Renault Kadjar», які були спричинені в результаті руху транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 і ці наслідки знаходяться у прямому причинному зв`язку із порушенням ним указаних вимог ПДР.
Тобто правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, є адміністративним правопорушенням з матеріальним складом, оскільки диспозиція статті вимагає встановлення не тільки діяння (порушення правил дорожнього руху), а й настання суспільно-небезпечних наслідків (спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).
Оскільки законодавцем встановлено матеріальний склад даного правопорушення, тому для наявності в діях правопорушника складу, передбаченого ст.124 КУпАП, обов`язково слід встановити наявність заподіяної шкоди іншим учасникам дорожнього руху.
Саме лише порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що не спричинило пошкодження транспортних засобів, не утворює склад правопорушення за ст.124 КУпАП. Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є заподіяння шкоди зазначеній в цій статті об`єктам.
Отже, з мотивів, що наведені вище, суд висновує про наявність у діях водія ОСОБА_1 усіх ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме:порушення ним вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 10.9 ПДР, що спричинило пошкодження автомобіля «Renault Kadjar».
Стосовно залишення місця ДТП, то су вказує, що згідно вимог п. 2.10 «а», 2.10 «б» ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил.
Однак, установлено, що водій ОСОБА_1 , здійснивши зіткнення із транспортним засобом «Renault Kadjar», залишив місце ДТП, тим самим діяв всупереч указаним вимогам ПДР.
При цьому, суд виключає із висунутого йому звинувачення порушенням п. 2.10 «в» ПДР, так як у справі немає жодного доказу, що водій ОСОБА_1 переміщав транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.
Так як встановлено, що він просто залишив місце ДТП, рухаючись на власному автомобілі.
Тоді як переміщення предметів і транспортних засобів передбачає залишення на місці пригоди.
Але виключення твердження про порушення цього пункту ПДР не виключає загалом наявного у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Чи винна ця особа у вчиненні адміністративного правопорушення 

Вина ОСОБА_1 повністю доведена у цій справі.
Зокрема, протоколами про адміністративне правопорушення ЕПР1 №689055 від 10 червня 2026 року ( щодо статті 124 КУпАП) та ЕПР1 №689083 від 10 червня 2026 року (щодо ст. 122-1 КУпАП).
Обидва протоколи є належними доказами щодо часу, місця і способу учинених правопорушень, за своїм змістом відповідають приписам ст. 256 КУпАП, у т.ч. містять викладену у них суть звинувачення, що відповідає диспозиціям ст.ст. 124, 122-1 КУпАП і вказують на дійсні пункти ПДР України, які були порушені водієм, стосовно якого ці протоколи були складені. 
Суд не встановив істотних порушень процедури складання цих протоколі та/або прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які б зумовити їх визнання недопустимим доказами. 
Водночас, пошкодження, що були отримані автомобілем «Renault Kadjar», належно зафіксовані поліцією, найдетальніше – у схемі ДТП, що долучена до протоколу. 
А безпосередньо сама подія була зафіксована камерою відеоспостереження, відеозапис із якої долучено до протоколу. 
Стосовно правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, то факт залишення місця ДТП не заперечується самою особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, і до цього ж, підтверджується даними самого протоколу та письмовими поясненнями учасників, що були надані ними поліції відразу після події.
Тож, усі докази у справі не суперечать один одному, доповнюють один одного і у сукупності повністю відтворюють загальну картину перебігу події і усі обставини, що підлягають доказуванню, а саме: щодо часу, місця, способу учиненого правопорушення і наслідків, що настали. 
Тим самим, усі докази забезпечують суд таким фактичними даними, які дають змогу дійти висновку стосовно наявності усіх обов`язкових ознак складів правопорушень, передбачених ст.ст. 122-1, 124 КУпАП.
Тобто, вина ОСОБА_1 беззаперечно доведена у цій справі.

Чи підлягає порушник адміністративній відповідальності

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачених ст.ст. 18-20 КУпАП, суд не встановив. 
Підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП також немає.
Тому водій ОСОБА_1 підлягає відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП із застосуванням їх санкцій. 

Мотиви накладення стягнення 

На підставі ч.2 ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, кількість пунктів ПДР, які були порушені, наслідки, які настали, зокрема, що вони є лише матеріальними, тоді як учиненими правопорушення не було завдано шкоди життю і здоров`ю інших осіб; особу порушника, який є пенсіонером похилого віку, у т.ч. й відсутність даних про його неприйнятну репутацію у місці постійного проживання, так само як і даних про притягнення до адміністративної відповідальності раніше; ступінь його вини, зокрема, що правопорушення були учинені умисно, так як водій т/з зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги ПДР; відсутність обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність згідно із ст.ст. 34, 35 КУпАП. 
Тож,з огляду на таке, суд вважає достатнім накладення на водія ОСОБА_1 стягнення виключно у виді штрафу як за ст. 122-4 КУпАП, так і за ст. 124 цього ж Кодексу.
З огляду на прийнятну репутацію особи порушника і відсутність даних про притягнення до відповідальності, а так само і обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає, що стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами або адміністративний арешт, який передбачений санкцією ст. 122-4 КУпАП, будуть надмірними у цій ситуації невідповідними даним про характер учинених порушень та особу порушника. 
Адміністративне стягнення накладається у межах строку, визначеного ч.6 ст. 38 КУпАП. 
При цьому, за умови того, що одна й та ж сама особа вчинила два правопорушення, справи про які одночасно розглядаються одним суддею, застосуванню підлягають правила ч.2 ст. 36 КУпАП, згідно яких стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
На цих підставах справи про адміністративні правопорушення підлягають об`єднанню. 

Інші питання, що вирішуються судом при винесенні постанови 

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню й судовий збір у розмірі 665,60 грн., як те передбачено ст. 4 Закону України «Про судовий збір». 
Підстав для зменшення розміру судового збору та звільнення від його сплати, що передбачені ст. 8 Закону України «Про судовий збір» немає.
З цих мотивів, керуючись ст.ст.36, 245, 246, 283-284 КУпАП, суд, 

ПОСТАНОВИВ :

Об`єднати в одне провадження справу про адміністративне правопорушення №467/813/26 (провадження №3/467/215/26) про притягнення ОСОБА_1 ст. 1124 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення №467/814/26 (провадження №3/467/216/26) про притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП. 
Об`єднаній справі присвоїти єдиний унікальний номер – 467/813/26 і номер провадження – 3/467/215/26.
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнути до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення цієї постанови становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнути до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення цієї постанови становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. 
На підставі ч.2 ст. 36 КУпАП остаточно накласти на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення цієї постанови становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп., тобто,  в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, яким у даному випадку є правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Стягнути із  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. 
Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першоюстатті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: 1) подвійний розмір штрафу, визначеного у відповіднійстатті цього Кодексута зазначеного у постанові про стягнення штрафу; 2) витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.(ч.1ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї. 
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення. 

Суддя Ірина Явіца