ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 квітня 2026 року справа №360/2264/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі № 360/2264/25 (головуючий суддя у І інстанції Ірметова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області від 22.10.2025 вих. № 276 o/c, в частині відрахування з грошового забезпечення коштів за 27 діб щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2023 рік;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за 27 діб щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2023 рік;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки, як учаснику бойових дій за 2023, 2024 та 2025 роки, в загальній кількості 42 доби;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані додаткові відпустки як учаснику бойових дій за 2023, 2024 та 2025 роки, в загальній кількості 42 доби;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Луганській області нарахувати та виплатити компенсацію втрат доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації за невикористані доби додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023, 2024 та 2025 роки з 03.11.2025 по день її фактичної виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-111 “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
В обґрунтування зазначила, що з 24.06.2018 по 01.09.2019 та з 21.02.2021 по 03.11.2025 проходила службу в органах Національній поліції України, має статус учасника бойових дій.
При звільненні, відповідач протиправно не сплатив їй компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023, 2024 та 2025 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
Таку бездіяльність відповідача вважала протиправною, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023, 2024 та 2025 роки, в загальній кількості 42 доби.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані додаткові дні відпустки як учаснику бойових дій за 2023, 2024 та 2025 роки, в загальній кількості 42 доби.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги.
Відповідно до статті 24 Закону № 504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину – особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Перелік є вичерпним і будь-яким іншим законом не передбачено право поліцейського на компенсацію інших видів додаткових відпусток.
Отже, компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій ані Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року, ані Законом № 504/96-ВР, ані Законом № 580-VIII та Порядком № 260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню, не передбачена.
Таким чином, законодавством не передбачено можливості заміни додаткової відпустки, як учасника бойових дій грошовою компенсацією, а відтак, позовні вимоги в цій частині щодо стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Позивач рішення суду першої інстанції не оскаржує.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є учасником бойових дій та з 24.06.2018 по 01.09.2019 та з 21.02.2021 по 03.11.2025 проходила службу в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області.
Наказом ГУНП в Луганській області від 13.02.2023 № 27 о/с ОСОБА_1 надано щорічну чергову оплачувану відпустку за 2023 рік згідно з вимогами ч. 1 ст. 92 Закону України “Про Національну поліцію” у кількості 30 діб з 16 лютого 2023 року по 17 березня 2023 року та додаткову оплачувану відпустку згідно з вимогами ч. 3 ст. 93 Закону України “Про Національну поліцію” у кількості 03 діб з 18 березня 2023 року по 20 березня 2023 року.
Наказом ГУНП в Луганській області від 25.03.2023 № 67 о/с ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку з 26 березня 2023 року по 29 вересня 2025 року (ст. 18 Закону України № 504/96-ВР).
Наказом ГУНП в Луганській області від 17.09.2025 № 225 о/с, ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років 6 місяців з 29 вересня 2025 року по 29 березня 2026 року (ч. 3 ст. 25 Закону України № 504/96-ВР).
Наказом ГУНП в Луганській області від 22.10.2025 № 276 о/с позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України “Про Національну поліцію” з 03.11.2025 з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 11 років 00 місяців 23 дні, з відрахуванням з грошового забезпечення коштів за 27 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2023 рік.
ГУ НП в Луганській області листом від 20.11.2025 вих. № 16553/111/22/05-2025 повідомило представника позивача, зокрема про те, що відповідно до статті 93 Закону України “Про Національну поліцію” при звільненні зі служби в поліції було проведено обчислення (пропорційно за два повних відпрацьованих місяці, за які набула права на шість діб щорічної відпустки) та відраховано з грошового забезпечення надмірно використаної частини щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року, а саме: за 27 діб щорічної відпустки за 2023 рік. Додаткова відпустка зі збереженням грошового забезпечення, як учаснику бойових дій не надавалася у зв`язку з отриманням статусу учасника бойових дій у листопаді 2023 року під час перебування у відпустці по догляду за дитиною.
Відповідно до довідки ГУ НП в Луганській області від 22.10.2025 №2811/111/19-2025 ОСОБА_1 за 2023 рік було використано 30 діб щорічої основної відпустки та 3 доби додаткової відпустки. Відрахувати з грошового забезпечення кошти за 27 діб щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2023 рік.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, дійшов до висновку, що на час прийняття наказу про звільнення позивача, відповідачем протиправно не проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-XII.
Оцінка суду.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» передбачено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
На підставі пункту 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються пільги (серед іншого) з використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Згідно пункту 2 статті 92 Закону України № 580-VIII поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Пунктом 10 статті 93 цього ж Закону встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VI, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.
В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої п. 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», припиняється.
Разом з тим, норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.
Крім того, на позивача поширюється дія Закону України «Про Національну поліцію», який містить в собі аналогічні норми законодавства щодо виплати грошової компенсації у разі звільнення від проходження служби у Національної поліції.
Таким чином, на час прийняття наказу про звільнення відповідачем протиправно не проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2022 та 2023 роки.
Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 16 травня 2019 року у зразковій справі № 620/4218/18-а, залишеному в силі постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року, а також Верховним Судом в постанові від 07.05.2020 у справі № 360/4127/19.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації позивачу за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023, 2024 та 2025 роки, в загальній кількості 42 доби.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі № 360/2264/25 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі № 360/2264/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення 27 квітня 2026 року.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 27 квітня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв