Справа № 420/17038/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бездрабка О.І.,
при секретарі - Собчук Є.В.,
за участю:
представника позивача - Ткачов А.В.,
представника відповідача - Кузьменка І.М.,
розглянувши у режимі відеоконференції в судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач), третя особа: ОСОБА_1 , в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 26.05.2026 р. у виконавчому провадженні № 78937818 про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчого збору у розмірі 32000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем 25.08.2025 р. відкрито виконавче провадження № 78937818 на підставі виконавчого листа №420/10096/24, виданого 07.08.2025 р. Одеським окружним адміністративним судом. 26.05.2026 р. відповідачем винесено постанову про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчого збору у розмірі 32000 грн. Разом з тим, питання стягнення виконавчого збору по ВП № 78937818 на момент винесення оскаржуваної постанови є вирішеним постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2026 р. по справі 420/32133/25, за якою постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.08.2025 р. у виконавчому провадженні № 78937818 скасовано, а тому підстави повторного винесення постанови та стягнення виконавчого збору відсутні. Наголошує, що державним виконавцем неправильно визначено розмір виконавчого збору, оскільки спірні відносини, які розглядались у справі №420/10096/24, мають всі ознаки майнового спору. Протиправність оскаржуваної постанови, на думку позивача, зумовлена й забороною здійснення виконавчих дій на території району бойових дій стосовно органу управління Військової служби правопорядку. Також зазначає, що станом на дату звернення з цією позовною заявою, заходи вжиті державним виконавцем на виконання рішення не призвели до його фактичного виконання, що свідчить про необґрунтованість стягнення виконавчого збору. 27.05.2026 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа за заявою стягувача. Враховуючи наявність заяви третьої особи про повернення виконавчого документа, відсутність повного та фактичного виконання рішення по справі № 420/10096/24, у відповідача відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, а постанова про стягнення виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню.
Ухвалою від 11.06.2026 р. відкрито провадження в адміністративній справі, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 29.06.2026 р. на 11:00 год.
15.06.2026 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що на примусовому виконанні у Відділі ПВР перебуває виконавче провадження № 78937818 з примусового виконання виконавчого листа № 420/10096/24, виданого 25.08.2025 р. Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення. Вказане рішення має немайновий характер, оскільки судом не зобов`язано стягнути з боржника відповідні суми (дії, що можливо виконати без участі боржника, списавши відповідні суми з рахунку), а зобов`язано здійснити такі дії, які може вчинити виключно боржник (в даному випадку роботодавець стягувача) - здійснити працівнику нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Наголошує, що оскільки в рамках виконавчого провадження № 78937818 здійснюється виконання вимог виконавчого листа щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , останнє не підлягає зупиненню на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, що прямо передбачено п.10-2 Розділу XIII Закону №1404-VІІІ. До того ж, виконавче провадження відкрито у м.Одеса, а не на території територіальної Херсонської громади, яка перебуває у зоні активних бойових дій. Також зазначає, що виконавче провадження ВП № 78481385 відкрито з дотриманням законодавства про виконавче провадження, виконавчі дії здійснюються на у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, а відтак, підстави для не стягнення виконавчого збору за ст.27 Закону №1404-VІІІ відсутні. 
15.06.2026 р. від представника відповідача надійшла заява про забезпечення можливості участі у судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів.
15.06.2026 р. представник третьої особи подав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі. 
Ухвалою від 26.06.2026 р. задоволено заяву представника відповідача, судове засідання в адміністративній справі № 420/17038/26, розгляд якої призначено на 29.06.2026 р. на 11:00 год. та подальші судові засідання по справі, вирішено проводити у режимі відеоконференції.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. 
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.
Дослідивши наявні у справі докази, заслухавши сторін, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 р. у справі № 420/10096/24, яке набрало законної сили 25.07.2025 р., визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 з ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 20.03.2022 р. по 19.05.2023 р. за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди: з 20.03.2022 р. по 31.12.2022 р. за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2023 р. по 19.05.2023 р. за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
07.08.2025 р. Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 420/10096/24.
25.08.2025 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кузьменком Ігорем Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 78937818 за виконавчим листом № 420/10096/24, виданим 07.08.2025 р. 
25.08.2025 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кузьменком Ігорем Миколайовичем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2026 р. у справі 420/32133/25 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено частково, скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 р. у справі №420/32133/25, прийнято нове рішення, за яким постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.08.2025 р. у виконавчому провадженні № 78937818 скасовано.
24.04.2026 р. заступником начальника Управління - начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Корнієнком Сергієм Олександровичем винесено постанову про скасування документу "Постанова про стягнення виконавчого збору" від 25.08.2025 р., що видав ОСОБА_2 при примусовому виконанні ВП № 78937818. 
26.05.2026 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кузьменком Ігорем Миколайовичем винесено постанову № 78937818 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (за письмовою заявою стягувача). 
26.05.2026 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кузьменком Ігорем Миколайовичем винесено постанову № 78937818 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн. на підставі ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".
Вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 р. № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до ст.1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно ч.1 ст.13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За правилами ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). 
Відповідно до Закону № 1404-VIII Міністерством юстиції України 02.04.2012 р. прийнято наказ № 512/5, яким затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція № 512/5).
Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному ст.27 Закону № 1404-VIII.
Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.08.2025 р. відповідачем при відкритті виконавчого провадження № 78937818 з виконання виконавчого листа № 420/10096/24 винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у виконавчому провадженні № 78937818 у розмірі 32000 грн. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2026 р. по справі 420/32133/25 постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.08.2025 р. у виконавчому провадженні № 78937818 скасовано.
26.05.2026 р. відповідачем винесено постанову № 78937818 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (за письмовою заявою стягувача), а також постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн. на підставі ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".
Позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки питання стягнення виконавчого збору по ВП № 78937818 на момент винесення оскаржуваної постанови є вирішеним постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2026 р. по справі 420/32133/25, а тому підстави повторного винесення постанови та стягнення виконавчого збору відсутні.
За приписами ч.5 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (крім спеціальної виписки з Реєстру аграрних нот); 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
Відповідно до ч.1, 3 ст.40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Судом встановлено, що постанову від 26.05.2026 р. про повернення виконавчого документа стягувачу винесено відповідачем на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону № 1404-VIII. Виконавчий збір на момент повернення виконавчого документа стягувачу не стягнуто. Крім того, судом не встановлено та позивачем під час розгляду справи не доведено наявність обставин, які є підставою для звільнення боржника від сплати виконавчого збору на підставі ч.5, 9 ст.27 Закону № 1404-VІІІ. Відтак, суд вважає, що відповідачем дотримано приписи ч.3 ст.40 Закону № 1404-VIII та винесено оскаржувану постанову з правомірних підстав. 
Аргументуючи протиправність оскаржуваної постанови, позивач також наголошує, що відповідачем неправильно визначено розмір виконавчого збору, оскільки спірні відносини, які розглядались у справі № 420/10096/24, мають всі ознаки майнового спору.
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 р. у справі № 420/10096/24 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди: з 20.03.2022 р. по 31.12.2022 р. за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2023 р. по 19.05.2023 р. за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
При цьому, ані мотивувальна частина, ані резолютивна частина рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 р. у справі № 420/10096/24, не містять чітких сум грошового забезпечення, які належать до виплати за спірний в цій справі період.
Отже, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 р. у справі № 420/10096/24 має усі ознаки рішення немайнового характеру.
Той факт, що під час виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 р. у справі № 420/10096/24, ІНФОРМАЦІЯ_2 була визначена сума боргу, не свідчить на користь висновків про те, що вказане рішення є рішенням майнового характеру. Більш того, на момент відкриття виконавчого провадження сума, що підлягала стягненню, не була визначена у виконавчому документі, що виключало для державного виконавця можливості прийняти постанову про визначення виконавчого збору у розмірі 10 % суми стягнення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у постанові державного виконавця від 26.05.2026 р. у виконавчому провадженні № 78937818 правомірно визначено розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2026 р. у справі № 420/20/38532/25, від 21.10.2025 р. у справі № 420/27414/25, від 20.11.2025 р. у справі № 420/18625/25.
Також, обґрунтовуючи позовну заяву, позивач вказує про заборону здійснення виконавчих дій на території району бойових дій стосовно органу управління Військової служби правопорядку. 
Згідно абз.22 п.10-2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що у період дії воєнного стану в Україні не зупиняється вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом, боржниками за якими є, зокрема, військові частини.
Суд зазначає, що виконавчим листом № 420/10096/24, який видано 07.08.2025 р., зобов`язано здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату складових грошового забезпечення. Тобто, способом захисту порушеного права позивача і відповідно способом виконання судового рішення є фактично перерахунок і виплата грошового забезпечення позивача, а тому відсутні підстави для застосування положень абз.22 п.10-2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2026 р. у справі № 420/25926/25.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що заходи вжиті державним виконавцем на виконання рішення не призвели до його фактичного виконання, що свідчить про необґрунтованість стягнення виконавчого збору. 
Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку проводить державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.05.2021 у справі № 160/7321/19, від 02.06.2021 р. у справі № 160/4481/20 та від 22.10.2021 р. у справі № 520/17933/2020.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що постанова Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 26.05.2026 р. у виконавчому провадженні № 78937818 про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчого збору у розмірі 32000 грн. винесена правомірно, а підстави для її скасування відсутні. 
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. 
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 287 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (65605, м.Одеса, вул.Богдана Хмельницького, буд.34, код ЄДРПОУ 45862901), третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко