Справа № 693/546/25 
Провадження № 2/693/44/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

14.05.2026р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в складі головуючої судді Коцюбинської Ю.Д., за участю секретаря судового засідання - Олійник С.І., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жашків цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та 3% річних, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів позики, укладених у формі розписок від 01.08.2019р., 12.09.2023р. та 04.02.2024р., 
УСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін.

16.04.2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу та 3% річних. 
В обґрунтування позовних вимог вказав, що 01.08.2019р. ОСОБА_2 позичив у нього грошові кошти на строк 6 місяців в сумі 10 000,00 доларів США, про що свідчить боргова розписка, написана ним власноручно. Згідно даної розписки, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму позики до 01.02.2020р.
12.09.2023р. відповідач позичив у нього грошові кошти на строк 1 місяць в сумі 10 000,00 доларів США, про що свідчить боргова розписка, написана ним власноручно. Згідно даної розписки, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму позики до 13.10.2023р..
04.02.2024р. відповідач позичив у нього грошові кошти на строк 3 місяці в сумі 12 000,00 доларів США, про що свідчить боргова розписка, написана ним власноручно. Згідно даної розписки, відповідач взяв на себе зобов?язання повернути суму позики до 04.05.2024р. 
Станом на дату подання позовної заяви відповідач грошові кошти не повернув.
За вказаних обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 32 000,00 доларів США, 3% річних в сумі – 618,15 доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення. Судові витрати покласти на відповідача.
03.07.2025р. ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів позики, укладених у формі розписок від 01.08.2019р., 12.09.2023р. та 04.02.2024р.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог вказав, що він позичав гроші у ОСОБА_1 (первісний позивач), про що складав розписки від 01.08.2019р. (10000 дол. США), від 12.09.2023р. (10000 дол. США) та від 04.02.2024р. (12000 дол. США).
ОСОБА_2 стверджує, що своєчасно та у повному обсязі повернув всю суму боргу, у тому числі платежами: від 13.11.2023р. – 11050 грн. (офіційний курс НБУ 36,0779, еквівалентно 306,28 дол.), від 01.12.2023р. – 13600 грн. (офіційний курс НБУ 36,3535, еквівалентно 374,10 дол.), від 01.12.2023р. – 20000 грн. (офіційний курс НБУ 36,3535, еквівалентно 550,15 дол.), від 18.12.2023р. – 10100 грн. (офіційний курс НБУ 37,0211, еквівалентно 272,81 дол.), від 13.01.2024р. – 26520 грн. (офіційний курс НБУ 37,9982, еквівалентно 697,92 дол.), від 28.01.2024р. – 11000 грн. (офіційний курс НБУ 37,5825, еквівалентно 292,68 дол.), від 10.05.2024р. – 30050 грн. (офіційний курс НБУ 39,5518, еквівалентно 759,76 дол.), від 03.06.2024р. – 33490 грн. (офіційний курс НБУ 40,5373, еквівалентно 826,15 дол.), від 09.07.2024р. – 20000 грн. (офіційний курс НБУ 40,7000, еквівалентно 491,40 дол.), від 22.10.2024р. – 10000 грн. (офіційний курс НБУ 41,2833, еквівалентно 242,22 дол.), від 22.10.2024р. – 10050 грн. (офіційний курс НБУ 41,2833, еквівалентно 243,43 дол.), від 05.11.2024р. – 10050 грн. (офіційний курс НБУ 41,3954, еквівалентно 242,78 дол.), від 13.12.2024р. – 10000 грн. (офіційний курс НБУ 41,6588, еквівалентно 240,04 дол.), від 14.12.2024р. – 10100 грн. (офіційний курс НБУ 41,6588, еквівалентно 242,44 дол.) Всього 226 010 грн. або 5 782,16 дол. США). 
Крім цього, іншу частину боргу позивач (відповідач) віддавав готівкою.
Таким чином, він повністю повернув всю суму боргу.
Позивач (відповідач) просить звернути увагу на те, що умовами Договору позики не передбачено, що позикодавець має складати розписки про отримання боргу. Саме тому він передавав готівкові кошти позикодавцю нарочно. Повне та належне виконання ним обов`язку по поверненню позичених коштів підтверджується перепискою між ним та ОСОБА_1 .
Відповідно до домовленості про позику, після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен був повернути позичальнику розписку, однак ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок та не повернув йому розписку. Свою бездіяльність він пояснив тим, що забував розписку постійно під різними приводами та відкладав це на інший час.
У зв`язку з військовими діями, які розпочалися після повномасштабної війни, ОСОБА_1 казав, що не може привезти розписку та зробить це пізніше. Але до сьогоднішнього дня він не повернув розписку.
Протягом всього строку дії боргових зобов`язань за розписками відповідач (позивач) не заявляв будь-яких вимог, претензій або позовів до нього, що підтверджує повне виконання позивачем (відповідачем) боргових зобов`язань.
За вказаних обставин позивач (відповідач) просив визнати недійсними договори позики, укладені у формі розписок від 01.08.2019р., від 12.09.2023р. та від 04.02.2024р. про отримання ОСОБА_2 коштів у борг від ОСОБА_1 , у зв`язку з їх повним виконанням.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

23.04.2025р. ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області позовну заяву залишено без руху, оскільки до позовної заяви не додано оригінали розписок.
02.05.2025р. на виконання вказаної ухвали представником позивача ОСОБА_3 на адресу суду надіслано заяву та оригінали розписок від 01.08.2019р., від 12.09.2023р. та від 04.02.2024р.
Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 05.05.2025р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 
04.05.2025р. від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він зазначив, що позивачем за первісним позовом було надано пояснення по справі, тому в подальшому просить розглядати справу без участі позивача за первісним позовом та його представника. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.
24.05.2025р. від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про проведення підготовчого засідання без участі позивача та призначення справи до судового розгляду по суті.
28.05.2025р. від відповідача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи та продовження строку проведення підготовчого провадження на більш пізню дату. 
03.07.2025р. до Жашківського районного суду Черкаської області від ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшли відзив на позовну заяву та зустрічна позовна заява, які аналогічні за своїм змістом.
05.07.2025р. від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про проведення підготовчого засідання без участі позивача та призначення справи до судового розгляду по суті.
05.07.2025р. від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява щодо несплати відповідачем ОСОБА_2 судового збору.
08.07.2025р. від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на наступне.
Відповідач без будь-якої поважної причини пропустив строк на подання відзиву позовну заяву, хоча має електронний кабінет. 
Розписки в оригіналі знаходяться у позивача і відповідач жодного разу в жоден спосіб не просив їх повернути та видати розписку про погашення боргу. 
Перерахування коштів в сумі 226 010,00 грн. протягом 2024 року відповідачем позивачу не є підтвердження повернення позики у тій самій сумі або в гривнях по курсу на день платежу. 
Твердження відповідача, що борг було повернуто, інакше, позивач би не дав би позику в третій раз не відповідає дійсності. Зазвичай навпаки, люди, які беруть борги та ніколи не віддають, мають таланти переконувати позикодавців в тому, що в них є особливі обставини, які дозволять їм повернути борги в найближчі часи. 
Листування в мессенджері, яке надав відповідач, є частково фотошоп, частково правдиве, але взагалі не підтверджує ні факту повернення боргу, ні факту того, що відповідач хоча б якимсь чином звертався до позивача з проханням повернути розписку або зарахувати хоча б один платіж хоча б по будь-якому курсу. 
Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 08.07.2025р. прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів позики, укладених у формі розписок від 01.08.2019р., 12.09.2023р., 04.02.2024р., об`єднано в одне провадження з первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та 3% річних та закрито підготовче провадження у справі. 
16.07.2025р. від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву на зустрічну позовну заяву та доказів на підтвердження заперечень проти обставин зустрічного позову.
16.07.2025р. від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
16.07.2025р. від представника позивача ОСОБА_3 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якій він просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на наступне.
Позовна вимога позивача за зустрічним позовом не обґрунтована жодною нормою права.
Відповідач за зустрічним позовом подає суду докази, що мав інші гривневі фінансові стосунки з позивачем за зустрічним позовом поза межам боргових розписок від 01.08.2019р., 12.09.2023р. та 04.02.2024р. і перераховував на рахунки позивача за зустрічним позовом кошти в гривнях крім позик в валюті за розписками від 01.08.2019р., 12.09.2023р. та 04.02.2024р.
Відповідач за зустрічним позовом стверджує, що кошти, які перераховував позивач зустрічним позовом в сумі 226 010 грн. в період з 13.11.2023 року по 14.12.2024 року стосуються інших фінансових зобов`язань позивача зустрічним позовом, які перераховувалися відповідачем за зустрічним позовом позивачу за зустрічним позовом в період з 27.09.2023 року по 29.12.2023 року на суму 335 898, 00 грн.
У зв`язку з розглядом зустрічної позовної заяви, відповідач за зустрічним позовом очікує понести витрати на правову допомогу орієнтовано в сумі 15 000,00 грн.
Відповідач за зустрічним позовом заперечує щодо стягнення з нього витрат позивача за зустрічним позовом.
01.09.2025р. від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
02.09.2025р. від представника позивача за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
02.02.2026р. від представника позивача ОСОБА_3 надійшли заяви про долучення до матеріалів справи письмових пояснень позивача по справі з додатками, які підтверджують, що між позивачем та відповідачем були інші фінансові відносини в гривнях крім тих, які оформлені валютними розписками, які є предметом спору.
02.02.2026р. від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.
11.03.2026р. від ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якому просить викликати на наступне судове засідання у якості свідка ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) та витребувати з Єдиного державного реєстру транспортних засобів інформацію про транспортний засіб (тип ТЗ – загальний легковий універсал, колір – сірий, марка «Toyota», модель «HIGHLANDER», 2018 року випуску, реєстраційний номер автомобіля – НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого та зареєстрованого ТСЦ 8046 28.11.2021 року), із зазначенням реєстрації та зняття з реєстрації в період часу з 08.07.2023 року по 10.03.2026 року.
У судовому засіданні 11.03.2026р. представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 заперечував що виклику свідка.
У судовому засіданні 11.03.2026р. відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 пояснив, що доказів повернення коштів позивачу він не має, але має намір доводити, що кошти повернув.
У судовому засіданні 11.03.2026р. ухвалено відмовити у витребуванні доказів, оскільки дані докази не є предметом спору, та відкласти розгляд справи на 04.05.2026р. на 12 год. 00 хв.
У судове засідання 04.05.2026р. учасники провадження не з?явилися по невідомих суду причинах, про дату засідання повідомлені належним чином у попередньому судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів.
Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, проаналізувавши та оцінивши докази, які є у матеріалах справи,дійшов до висновку про задоволення первісної позовної заяви та залишення без задоволення зустрічної позовної заяви.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом установлено, що 01.08.2019р. ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти на строк 6 місяців в сумі 10 000,00 доларів США, про що свідчить боргова розписка, написана ОСОБА_2 власноручно. Згідно даної розписки, останній взяв на себе зобов`язання повернути суму позики до 01.02.2020р. (а.с.6).
12.09.2023р. ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти на строк 1 місяць в сумі 10 000,00 доларів США, про що свідчить боргова розписка, написана ОСОБА_2 власноручно. Згідно даної розписки, останній взяв на себе зобов`язання повернути суму позики до 13.10.2023р. (а.с.7).
04.02.2024р. ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти на строк 3 місяці в сумі 12 000,00 доларів США, про що свідчить боргова розписка, написана ОСОБА_2 власноручно. Згідно даної розписки, ОСОБА_2 взяв на себе зобов?язання повернути суму позики до 04.05.2024р. (а.с.8).
Згідно вказаних розписок ОСОБА_2 повинен повернути кошти в тій же сумі і в тій же валюті. Факт складання розписок та отримання коштів за розписками не є спірним між сторонами.
Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини. Предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору.
ОСОБА_1 стверджує, що станом на дату подання позовної заяви ОСОБА_2 грошові кошти в термін визначений в розписках не повернув.
На заперечення існування боргових зобов?язань перед ОСОБА_1 згідно зазначених вище розписок, ОСОБА_2 подав відзив та зустрічну позовну заяву, до яких додав копії електронного листування у мессенджері між ним і ОСОБА_1 та копії квитанцій про здійснення ним переказів в рахунок заборгованості по розписках. 
Однак, вказані копії квитанцій суд не приймає як належні та достовірні докази, виходячи з наступного.
Із наданих квитанцій вбачається, що останній дійсно здійснював перекази коштів у різних розмірах у національній валюті на платіжний інструмент 5168752088655124 (а.с.99-104), а також на ім?я ОСОБА_1 (а.с.105-112), призначення платежу – переказ власних коштів, але згідно наданих квитанцій неможливо встановити, що ОСОБА_2 здійснював перекази власних коштів саме в рахунок погашення своїх зобов`язань згідно розписок від 01.08.2019р., 12.09.2023р., 04.02.2024р., а також згідно якого офіційного курсу НБУ еквівалентному долару США на дату здійснення переказу.
ОСОБА_2 стверджував про повернення частини боргу готівкою, а також те, що «Умовами договору позики не передбачено, що позикодавець має складати розписки про отримання боргу. Саме тому він передавав готівкові кошти позикодавцю нарочно. Повне та належне виконання ним обов`язку по поверненню позичених коштів підтверджується перепискою між ним та ОСОБА_1 ". Вказане твердження суд вважає недоведеним та спростованим у судовому засіданні, під час якого він пояснив, що доказів повернення коштів він не має. Доказів звернення з приводу повернення оригіналів розписок ОСОБА_2 не надав.
Разом з тим, суд зауважує, що ОСОБА_2 не був позбавлений можливості послатись в призначенія платежу на повернення боргу та вимагати у позичальника розписку про повернення останньому позичених коштів.
Листування в месенджері, яке надав відповідач ОСОБА_2 взагалі не є належним доказом, оскільки не підтверджує ні факту повернення боргу, ні факту неповернення на його прохання оригіналів розписок. Вказане листування лише вказує на існування між сторонами інших фінансових відносин.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
При цьому, ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Суд зазначає, що розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, а отже розписка є не лише фактом укладення договору, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику.
За таких обставин, досліджуючи договір позики та боргові розписки, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що дані документи є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов`язань й відповідно свідчать про існування між сторонами укладеного договору позики та є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Крім цього, ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За нормою ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв?язку із простроченням виконання зобов?язань відповідачем, позивач просить стягнути з нього 3% річних за розпискою від 01.08.2019р. за період з 02.02.2020р. по 23.02.2022р. в сумі 618,15 доларів США (з 02.02.2020 до 31.12.2020 - 10 000,00 x 3% x 334 : 366 : 100; з 01.01.2021 до 23.02.2022 - 10 000,00 x 3 % x 419 : 365:100).
Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
За приписами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Нормою частини 1 статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч. ч. 1,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та надавши їм оцінку, враховуючи пояснення сторін, надані в судовому засіданні, суд вважає первісні позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, зустрічні позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. 
Крім того, суд звертає увагу, що визнання договору недійсним у зв`язку з його виконанням діючим законодавством взагалі не передбачено. Обрання відповідачем неналежного способу захисту є окремою підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову.

IIV. Судові витрати.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 13440,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.4299824539.1 від 10.04.2025р.
Оскільки первісні позовні вимоги задоволено повністю судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 19, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та 3% річних – задовольнити повністю.
У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів позики, укладених у формі розписок від 01.08.2019р., 12.09.2023р. та 04.02.2024р. - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , ін. НОМЕР_6 ) заборгованість за договорами позики від 01.08.2019р., від 12.09.2023р., від 04.02.2024р. в сумі 32 000 (тридцять дві тисячі) доларів США, 3% річних в сумі 618 (шістсот вісімнадцять) доларів США 15 центів за курсом НБУ на день виконання рішення, всього 32 618 (тридцять дві тисячі шістсот вісімнадцять) доларів США15 центів за курсом НБУ на день виконання рішення.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , ін. НОМЕР_6 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 13440 (тринадцять тисяч чотириста сорок) гривень 00 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено 14.05.2026р. 

Головуючий: Ю. Д. Коцюбинська