ЄУН 337/914/26
2/337/2069/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді – Мурашової Н.А.
за участю секретаря – Тяук О.К.
представника відповідача – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
12.02.2026 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 07.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №07.12.2024-100001032, відповідно до якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 3000,00грн., зобов`язавшись повернути їх та сплатити проценти за користування ними, інші платежі в строк та порядку, погоджені договором. Однак відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 9030,00грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 3000,00грн, заборгованості за процентами – 3720,00грн., заборгованості за комісією за надання кредиту – 270,00грн., заборгованості за комісією за обслуговування кредиту – 540,00грн., неустойки – 1500,00грн.
Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40грн. 
Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05.03.2026 вказаний позов було задоволено повністю.
Ухвалою суду від 17.04.2026 за заявою відповідача ОСОБА_2 заочне рішення суду скасовано, справа призначена на новий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
15.06.2026 від представника відповідача – адвоката Железняк-Кранг І.В. до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що він є військовослужбовцем ЗСУ, призваним під час мобілізації на особливий період, і відповідно в силу ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Однак позивач вимагає стягнення з нього заборгованості за процентами та неустойки, які нараховані за період з 07.12.2024 до 10.05.2025, тобто коли він перебував на військовій службі. Крім того, позивач взагалі не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, детального розрахунку заборгованості та достовірності її розміру.
Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. При цьому, в позовній заяві позивач просив розглядати справу відсутність його представника. Інших заяв, клопотань від позивача не надходило.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.
Представник відповідача – адвокат Железняк-Кранг І.В. в судовому засіданні позов не визнала повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, додатково зазначила, що відповідач фактично не заперечує факту укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів. Разом з тим, він з 21.12.2024 перебуває на військовій службі по мобілізації і відповідно звільняється від сплати процентів та штрафних санкцій за кредитним договором. Він самостійно намагався вирішити з позивачем вказане питання, але йому було відмовлено. Вважає, що підстав для стягнення з нього заборгованості немає. Просила в позові відмовити.
Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).
Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.3,6,626-629 ЦК України).
В силу положень  ст.526,530,611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст.1056-1 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015, згідно з яким електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11).
В цій справі суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали 07.12.2024 кредитний договір №07.12.2024-100001032 (кредитної лінії).
Цей договір укладений в електронній формі через ІТС Товариства, підписаний сторонами в передбачений чинним законодавством спосіб, зокрема, позичальником/відповідачем – електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з положеннями ст.207,1055 ЦК України, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Жодних обставин, які б вказували на нікчемність (недійсність) вказаного кредитного договору внаслідок недотримання обов`язкової письмової форми, судом не встановлено, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. 
ТОВ «Споживчий центр» як кредитор виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, а саме 07.12.2024 за посередницьких послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення» переказав грошові кошти в розмірі 3000,00грн на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , яка зазначена ним в кредитному договорі, номер транзакції в системі iPay.ua 588119678.
За умовами кредитного договору відповідач зобов`язаний був повернути кредит в сумі 3000,00грн в строк до 10.05.2025, сплативши за цей період проценти за користування ним в розмірі 1% (стандартна процентна ставка) в день від суми кредиту протягом перших 3-х чергових періодів користування кредитом, в подальшому – 0,5% (процентна ставка «Економ») в день від суми кредиту, а також комісію за надання кредиту в розмірі 9% від суми кредиту або 270,00грн, яка нараховується одноразово в день видачі кредиту, та комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 270,00грн. У кожному з 2-х чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.
При цьому, сторонами було погоджено обов`язок позичальника/відповідача здійснювати повернення кредиту та сплату процентів, комісій черговими платежами кожного місяця (загалом 5 чергових платежів).
Однак, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії у погоджений сторонами в кредитному договорі строк та порядку, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач як кредитор має право вимагати в судовому порядку.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач та його представник у відзиві на позов послались на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, щодо укладання ним кредитного договору, отримання кредитних коштів, користування ними та розміру заборгованості.
Разом з тим, такі доводи відповідача об`єктивно та достовірно спростовуються наданими позивачем та безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами – заявкою на укладання кредитного договору, пропозицією (офертою) про укладання кредитного договору (кредитної лінії), відповіддю позичальника про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) про укладання кредитного договору (кредитної лінії), інформаційним повідомленням позичальника із зазначенням його персональних даних, листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №223-0902 від 09.02.2026 про успішність операції з переказу коштів, довідкою- розрахунком заборгованості, які суд вважає належними, допустимими та достатніми для ухвалення рішення у цій справі.
Також суд враховує, що ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема, надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні бухгалтерські документи, які є обов`язковими для банківських установ, що спростовує доводи сторони відповідача про недоведеність розміру заборгованості та її складових.
В даному випадку на спростування обставин, якими позивач обґрунтував позовні вимоги, відповідач та його представник не подали жодних належних та допустимих доказів, що в силу принципу змагальності сторін є їх процесуальним обов`язком. Зокрема, доказів того, що вказані у кредитному договорі персональні дані йому не належать, відповідачем суду не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договору виключає підстави вважати, що без їх погодження відповідач міг би отримати кредитні кошти.Про вчинення шахрайських дій, заволодіння персональними даними, мобільним номером телефону та платіжною карткою, їх використання третіми особами з метою заволодіння грошовими коштами відповідач та його представник у відзиві на позов не вказували.
При цьому, в судовому засіданні представник відповідача зазначила, що фактично відповідач не оспорює факту укладання вказаного кредитного договору, отримання кредитних коштів та виникнення заборгованості як такої. Заперечуючи проти позову, сторона відповідача у відзиві на позов та представник в судовому засіданні вказали на неправомірність вимог про стягнення з відповідача як військовослужбовця ЗСУ заборгованості за процентами та неустойки. 
Таким чином, неналежне виконання відповідачем як боржником добровільно узятих на себе зобов`язань за кредитним договором є порушенням прав кредитора, які підлягають судовому захисту в обраний позивачем спосіб.
Так, в межах цієї справи позивач вимагає стягнення заборгованості в загальному розмірі 9030,00грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 3000,00грн, заборгованості за процентами – 3720,00грн., заборгованості за комісією за надання кредиту – 270,00грн., заборгованості за комісією за обслуговування кредиту – 540,00грн., неустойки – 1500,00грн.
Оцінюючи заперечення відповідача щодо безпідставності стягнення з нього як військовослужбовця ЗСУ процентів за користування кредитом та неустойки, суд встановив, що відповідно до військового квитка НОМЕР_2 ОСОБА_2 28.12.2024 призваний на військову службу під час мобілізації на особовий період і на даний час проходить її у військовій частині НОМЕР_3 ЗСУ. Крім того, відповідно до довідки командира вказаної частини від 27.03.2026 ОСОБА_3 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з збройною агресією рф проти України у період з 12.10.2025 до 10.02.2026 та з 27.02.2026 до 27.03.2026.
Відповідно до ч.15 ст.14 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача заборгованості за процентами, а також штрафних санкцій (неустойки), нарахованими з 28.12.2024 до 10.05.2025, немає, оскільки з 28.12.2024 відповідач є військовослужбовцем ЗСУ, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, і з цього моменту на нього розповсюджуються пільги, визначені вищевказаним Законом.
В той же час, за умовами кредитного договору нарахування процентів мало місце з 07.12.2024, у зв`язку з чим стягненню з відповідача підлягають проценти, нараховані за період з 07.12.2024 до 27.12.2024 включно, тобто до моменту набуття відповідачем статусу військовослужбовця ЗСУ, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. 
Так, враховуючи, що проценти за користування кредитом в зазначений період нараховувались за ставкою -1% в день від суми кредиту, їх розмір становить відповідно 630,00грн (3000,00грн / 100% х 1% х 21дн). 
Таким чином, з’ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» частково законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту – 3000,00грн, заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 07.12.2024 до 27.12.2024 - 630,00грн, заборгованість за комісією за надання кредиту – 270,00грн., заборгованість за комісією за обслуговування кредиту – 540,00грн., усього 4440,00грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам на суму 4440,00грн. або 49,17% від первісно заявлених вимог на суму 9030,00грн (4440,00грн х 100% / 9030,00грн) витрати по сплаті судового збору в сумі 1309,10грн (2662,40грн х 49,17% / 100%). 
Керуючись ст.15,16,207,526,530,610,626-629,1054,1055,1056-1 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,137,141,259,263-265 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄДРПОУ 37356833, місце знаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А, р/р НОМЕР_5 , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором №07.12.2024-100001032 від 07.12.2024 в загальному розмірі 4440,00грн., в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 1309,10грн., усього 5749,10грн (п`ять тисяч сімсот сорок дев`ять гривень 10 копійок).
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.06.2026.

Суддя Н.А. Мурашова

16.06.2026