179/1955/25
2/179/153/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 року       с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого - судді Чорної А.О.,
секретаря судового засідання Павлюка З.Ю.,
за участі представника позивача Пономаренко О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Солодовник Вікторія Володимирівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - 
В С Т А Н О В И В:
До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пономаренко Олег Леонтійович, з позовом до Магдалинівської селищної ради, третя особа приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Солодовник Вікторія Володимирівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що чоловік позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті залишилася спадщина, що складається із нежитлової будівлі – приміщення розчиннобетонного вузла в АДРЕСА_1 . Загальна площа нежитлової будівлі становить 48,9 м2, і складається із приміщення площею 20,7 м2, та приміщення площею 28,2 м2.
У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно.
Нежитлове приміщення було придбано чоловіком позивача в Магдалинівському ПМК-11 (ЗАТ «Магдалинівський райагробуд») 21.02.2002, що підтверджується рахунком № 92 від 21.02.2002 та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 92 від 21.02.2002 про сплату коштів. Відповідно до акту приймання – передачі від 21.02.2002 приміщення було передане власнику. Договір купівлі – продажу не зберігся. 
На момент купівлі – продажу нежитлова будівля мала адресу АДРЕСА_2 . Після відкриття спадщини було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано інше нерухоме майно. Відповідно до рішення виконкому Магдалинівської селищної ради № 2066 від 24.10.2025 нежитловій будівлі присвоєне адресу: АДРЕСА_1 .
Таким чином, з урахуванням факту відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно, вирішення даного питання в позасудовому порядку неможливе. 
Просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на нежитлову будівлю – приміщення розчиннобетонного вузла, загальною площею 48,9 м2, яка складається із приміщення площею 20,7 м2, та приміщення площею 28,2 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 
Ухвалою суду від 18.12.2025 витребувано у приватного нотаріуса Самарівського районного нотаріального округу Солодовник В.В. спадкову справу до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 15.01.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. 
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що юридична особа ЗАТ «Магдалинівський райагробуд» є припиненою з 21.09.2005. Для можливості здійснити реєстрацію права власності були надані документи до реєстраційної служби Магдалинівської селищної ради та за відсутності правовстановлюючого документу державним реєстратором було відмовлено у вчиненні реєстраційної дії. Таким чином, позивачем використані усі можливості досудового врегулювання питання оформлення спадкового майна. 
Представник відповідача Магдалинівської селищної ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та прийняти рішення відповідно до вимог закону.
Третя особа – приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Солодовник В.В. у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. 
Крім того, приватним нотаріусом на виконання ухвали суду від 18.12.2025 про витребування доказів, надано копію спадкової справи після померлого ОСОБА_2 .
Вислухав пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як передбачено ст.ст. 12 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 10.05.1967 Магдалинівським РАЦС Дніпропетровської області (а.с. 51). 
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 06.06.2017 Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 5). 
30.09.2025 на підставі заяви позивачки ОСОБА_1 було відкрито спадкову справу до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 49)
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 – діти позивачки надали до нотаріуса заяви, згідно яких відмовилися від прийняття спадщини (а.с. 67, 70, 74)
Отже, позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 48 - 85). 
Постановою приватного нотаріуса Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Солодовник В.В. від 09.10.2025 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не підтверджується належність спадкового майна спадкодавцю (а.с. 85). 
На підтвердження права власності нежитлової будівлі спадкодавцю ОСОБА_2 позивачем надано:
- акт приймання передачі приміщення від 21.02.2002 № 92, з якого вбачається, що акт приймання передачі приміщення за адресою АДРЕСА_3 (Бетонно розтворний вузол) складений сторонами згідно замірів плану БРВ між ЗАО «Магдалинівський Райагробуд» та ОСОБА_6 згідно квитанції № 92 від 21.02.2002. Загальна вартість приміщення 2 620 грн. (а.с. 8), 
- рахунок № 92 від 21.02.2002 на суму 2620 грн (а.с. 9),
- квитанцію № 92, згідно якої ОСОБА_6 сплатив 2 620 грн згідно плану замірів БРВ ПМК 11 (а.с. 10).
В судовому засіданні встановлено, що на замовлення позивачки 30.10.2025 виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю – приміщення розчинобетонного вузла за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 11-13)
Згідно рішення виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області № 2066 від 24.10.2025 змінено адресу об`єкта нерухомого майна – нежитловій будівлі, що згідно акту приймання – передачі № 92 від 21.02.2002 належала померлому чоловікові ОСОБА_6 , присвоївши адресу з наступними реквізитами: АДРЕСА_1 (а.с. 16)
Згідно довідки КП «Самарівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» вбачається, що відповідно до акту прийому – передачі від 05.11.2021 серед переданих КП «Самарівське МБТІ» ДОР» від КП «Магдалинівське БТІ» паперових носіїв інформації – інвентаризаційні справи, реєстрові книги та інші матеріали, що стосуються реєстрації прав власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в КП «Самарівське МБТІ» ДОР» не зареєстроване. (а.с. 79)
Згідно листа Самарівської районної військової адміністрації Дніпропетровської області від 11.03.2026 юридична особа ЗАТ «Магдалинівський Райагробуд» є припиненою, дата запису 21.09.2005. Відомості щодо правонаступників юридичної особи у Єдиному державному реєстрі відсутні. (а.с. 121)
Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 83538149 від 02.03.2026 залишено заяву від 26.02.2026 за реєстраційним номером 71687076 без руху для подання документів (а.с. 122)
Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 84229404 від 10.04.2026 відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою від 26.02.2026 за реєстраційним номером 71687076 (а.с. 123)
Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилається на те, що її чоловіку за життя на підставі договору купівлі – продажу належала нежитлова будівля, однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивачка, як спадкоємець ОСОБА_2 має право на визнання за нею права власності на спірну нежитлову будівлю в порядку спадкування за законом, оскільки при зверненні до нотаріуса отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії. 
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
У судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За змістом частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Верховний Суд України, зазначив у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
За положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.
За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Аналогічні роз`яснення містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно яких свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Таким чином, на спірні правовідносини також поширюється дія норм ЦК Української РСР, який був чинним до 01 січня 2004 року.
Згідно ст. 128 ЦК Української РСР ( яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно ст. 224 ЦК Української РСР ( яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 227 ЦК Української РСР ( яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
У 2002 році державна реєстрація права власності на нерухомість регулювалася «Тимчасовим положенням», затвердженим наказом Мін`юсту від 07.02.2002 № 7/5. 
Реєстрацію здійснювали БТІ (Бюро технічної інвентаризації) шляхом внесення записів у Реєстр прав власності. 
Згідно п. 1.5 Тимчасового положення обов`язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців 
та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування.
На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги щодо визнання права власності на нежитлову будівлю, як доказ належності нерухомого майна спадкодавцю ОСОБА_2 позивачем надано: акт приймання передачі приміщення від 21.02.2002 № 92, з якого вбачається, що акт приймання передачі приміщення за адресою АДРЕСА_3 (Бетонно розтворний вузол) складений сторонами згідно замірів плану БРВ між ЗАО «Магдалинівський Райагробуд» та ОСОБА_6 згідно квитанції № 92 від 21.02.2002. Загальна вартість приміщення 2 620 грн., рахунок № 92 від 21.02.2002 на суму 2620 грн. та квитанцію № 92, згідно якої ОСОБА_6 сплатив згідно плану замірів БРВ ПМК 11 2620 грн. 
Допустимих доказів того, що спадкодавцю ОСОБА_6 на праві власності належала нежитлова будівля – приміщення розчиннобетонного вузла суду надано не було.
На думку суду, сам акт прийому-передачі приміщення та квитанція № 92, згідно якої ОСОБА_6 сплатив згідно плану замірів БРВ ПМК 11 - 2620 грн., за відсутності інших доказів, не є достатнім доказом та не може свідчити про належність спадкодавцю ОСОБА_6 нежитлової будівлі – приміщення розчиннобетонного вузла, а отже не може вважатися достатньою підставою для задоволення позову.
Суд вважає, що позивачем не доведено достатніми, належними та допустимими доказами належність спадкодавцеві ОСОБА_6 нерухомого майна – приміщення розчиннобетонного вузла, оскільки згідно «Тимчасового положення», затвердженого наказом Мін`юсту від 07.02.2002 № 7/5 обов`язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних осіб.
Разом з цим, згідно довідки КП «Самарівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» вбачається, що відповідно до акту прийому – передачі від 05.11.2021 серед переданих КП «Самарівське МБТІ» ДОР» від КП «Магдалинівське БТІ» паперових носіїв інформації – інвентаризаційні справи, реєстрові книги та інші матеріали, що стосуються реєстрації прав власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в КП «Самарівське МБТІ» ДОР» не зареєстроване.
Крім того, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні та позивачем на надано суду технічну документацію на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлену до або на момент відкриття спадщини.
Таким чином, матеріали справи не містять інформацію про склад спірного майна на момент відкриття спадщини.
Доказів набуття ОСОБА_2 право власності за життя на нежитлову будівлю зазначеної конфігурації, зокрема, на нежитлову будівлю – приміщення розчиннобетонного вузла, загальною площею 48,9 м2, яка складається із приміщення площею 20,7 м2, та приміщення площею 28,2 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , суду не надано.
Технічний паспорт, виготовлений на ім`я позивача ОСОБА_1 – 30.10.2025, не є належним доказом на підтвердження загальної площі спірного майна на момент відкриття спадщини, враховуючи, що технічний паспорт 2025 року не є правовстановлюючим документом на нерухоме майно та не містить відомостей про власника майна.
ОСОБА_1 , як на підставу позову посилається на те, що оригінал правовстановлюючого документа втрачено, у зв`язку із чим нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину. 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Таким чином, у даному випадку позивачем не доведено належності майна спадкодавцю ОСОБА_2 та входження його до спадкової маси.
Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
З аналізу ст. 128 ЦК України вбачається, що в порядку спадкування до спадкоємців можливий перехід лише тих прав та обов`язків які належали спадкодавцеві на момент смерті. При цьому належність права власності на нерухоме майно повинна підтверджуватись належними доказами.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено набуття спадкодавцем ОСОБА_2 права власності на час його смерті на нежитлову будівлю – приміщення розчиннобетонного вузла, загальною площею 48,9 м2, а тому підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом відсутні.
Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 79-81,89,263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Солодовник Вікторія Володимирівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 . 

Відповідач – Магдалинівська селищна рада Самарівського району Дніпропетровської області, ЄДРПОУ 04338405, адреса місцезнаходження: 51100, Дніпропетровська область, Самарівський район, с-ще Магдалинівка, вул. Центральна, 32. 

Третя особа - приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Солодовник Вікторія Володимирівна, адреса місце знаходження, 51100, Дніпропетровська область, Самарівський район, с-ще Магдалинівка, вул. Центральна, 47-20. 

Повний текст судового рішення складений 30.04.2026. 

Суддя         А.О. Чорна