Провадження № 2/742/2252/26 
Єдиний унікальний № 742/2935/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді Павлова В.Г.,
при секретарі судових засідань Сірій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду м. Прилуки цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – 

УСТАНОВИВ: 
І. Суть справи.
01.06.2026 р. представник ТОВ «Свеа Фінанс» звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №32302-03/2023 від 20.03.2023 р. у розмірі 27 300 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Позов обґрунтовувався тим, що 20.03.2023 р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір №32302-03/2023, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 7 000 грн, строком користування кредитом 25 днів, тобто до 13.04.2023 р., базова процентна ставка 2,50 % на день.
Надалі право грошової вимоги до відповідача переходило за договорами факторингу, а саме: 03.07.2023 р. ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «Стар файненс груп» (договір №3072023); 29.11.2023 р. ТОВ «ФК «Стар файненс груп» до ТОВ «Свеа Фінанс» (договір 01.02-79/23).
Посилаючись на те, що відповідач зобов`язань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 27 300 грн., з яких - тіло кредиту 7 000 грн, відсотки 20 300 грн, позивач просить стягнути з відповідача вказаний розмір заборгованості та судові витрати.
Відповідач відзиву на позов не подала.

ІІ. Процедура та позиція сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи повідомленою про розгляд справи шляхом надіслання матеріалів позовної заяви рекомендованим листом з повідомленням про вручення на останню відому зареєстровану адресу місця її проживання та в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла. 
У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.06.2026 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, яка вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, ненадходження від неї відзиву на позовну заяву, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 
20.03.2023 р. ОСОБА_1 як позичальником та ТОВ «ФК «Інвеструм» уклали договір про надання фінансового кредиту№32302-03/2023, за умовами якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 
Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 13.04.2023 р. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу. У разі якщо Клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2. цього Договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому Клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору /а.с.6/.
03.07.2023 р. між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено Договір факторингу №3072023, відповідно до якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги від ОСОБА_1 коштів в сумі 7000 грн./а.с.13-14/.
29.11.2023 р.між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Свеа Фінанс»/ попередня назва ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу №01.02-79/23. Згідно з витягом первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги від ОСОБА_1 коштів в сумі 27300 грн, право одержання яких належить первісному кредитору на підставі кредитного договору № 32302-03/2023, що складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 7000 рн, суми заборгованості за відсотками 20300 грн./а.с.15-20/.
За умовами договору відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 7000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування 20.03.2023 р. о 22:00:01 на картку № НОМЕР_1 , номер транзакції у системі іPay.ua 213570224, що підтверджується листом ТОВ «Інвеструм Груп» /а.с.13 зв./.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 18.03.2025 р. за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 27 300 грн., з яких тіло кредиту у розмірі 7 000 грн, відсотки 20 300 грн. /а.с.10 зв./.

V. Норми права, що підлягають застосуванню.
Згідно ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.626, ст.629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п.1 ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Статтями 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

VI.Оцінка Суду.
З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2023 р. ОСОБА_1 як позичальник та ТОВ «ФК «Інвеструм» уклали договір про надання фінансового кредиту №32302-03/2023, шляхом обміну електронними повідомленнями, у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, наданої позичальником, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 7000 грн, строком користування кредитом 25 днів, відсоткова ставка 2,50 % за один день користування кредитом.
Кредитні кошти надано на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Судом встановлено, що позивач не є первісним кредитором по відношенню до відповідача. Зобов`язання по кредиту неодноразово переуступались.
Так, 03.07.2023 р. між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено договір факторингу №3072023, за яким ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» отримало право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги.
29.11.2023 р. між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «СвеаФінанс» (попередня назва ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТУКРАЇНА») укладено договір факторингу №01.02-79/23, яким уступило права вимоги по кредиту для ТОВ «Свеа Фінанс».
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, надання фінансування є конститутивною ознакою договору факторингу, що принципово відрізняє його від договору відступлення права вимоги (цесії).
Згідно зі ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. За змістом наведених норм фактичне перерахування коштів клієнту є обов`язковим елементом виконання договору факторингу, а перехід права вимоги до фактора відбувається лише за умови реального фінансування, що має підтверджуватися належними платіжними документами.
Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.
Суд враховує, що аналогічну позицію у судовій практиці Чернігівського апеляційного суду, який у своїх рішеннях у справах з подібними правовідносинами неодноразово наголошував на тому, що належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є не лише договір факторингу та реєстр боржників, а й первинні документи, які підтверджують реальність проведення господарської операції, зокрема фактичне перерахування коштів (фінансування) на виконання умов такого договору.
Відсутність таких доказів свідчить про недоведеність факту виконання договору факторингу та, як наслідок, про недоведеність переходу права вимоги до нового кредитора.
Зазначена позиція узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду про те, що за відсутності доказів надання новим кредитором фінансової послуги попередньому кредитору відсутні підстави для віднесення правочину до договору факторингу та підтвердження переходу права вимоги.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних платіжних інструкцій або банківських виписок, які б підтверджували фактичне перерахування коштів ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» на виконання договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 р. 
Представник ТОВ ««Свеа Фінанс»» просив розглянути справу за відсутності представника позивача, клопотань про витребування додаткових доказів та інших документів заявлено не було. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій, у тому числі не надання належних доказів на підтвердження своїх доводів.
За відсутності доказів надання новим кредитором фінансової послуги попередньому кредитору суд позбавлений можливості встановити факт переходу права вимоги за вказаним договором, а отже ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» не набуло права вимоги до відповідача, яке воно згодом могло б відступити позивачу.
На підставі викладеного, суд вважає, що ТОВ «Свеа Фінанс» не довело переходу до нього прав вимоги за договором факторингу від 03.07.2023 р. до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №32302-03/2023, який був укладений з ТОВ «ФК «Інвеструм», а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним договором відсутні, оскільки ТОВ «Свеа Фінанс» не мало права на відступлення права вимоги, яким воно не володіло.

VІІ. Розподіл судових витрат.
Згідно п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи відмову позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу з відповідача стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Прилуцьким міськрайонний суд Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (код ЄДРПОУ 37616221, юридична адреса: вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ, 04070);

відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (остання відома адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя В.Г. Павлов