Справа № 537/3408/25
Провадження №2/524/477/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026 м.Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: 
головуючого - судді Алексашиної Н.С., 
за участю: секретаря судового засідання – Сінельнік В.О. ,
за участю представника відповідача - адвоката Яременка О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Обґрунтовує позов тим, що 21.06.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , шляхом використання останнім електронного цифрового підпису та проходження ідентифікації з використанням системи BankID Національного банку, укладено кредитний договір №21.06.2024-100001608. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 19000 гривень строком на 98 днів. Дата надання кредиту – 21.06.2024 року, дата повернення кредиту – 26.09.2024 року. Договором передбачено дві процентні ставки. Процентна ставка «Стандарт» у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 4 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту 1,49%.
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, перерахував позичальнику кошти в сумі 19000 грн.
Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 56240 грн.
Позивач прохає стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 56240 грн., судові витрати.
08.01.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Яременка О.І. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог. Зазначив, що відповідач є учасником бойових дій та йому встановлена інвалідність 2 групи внаслідок війни, а тому він має право на пільги передбачені ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». /а.с.100-105/
26.01.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «Споживчий Центр» - Павленка Д.О., надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив зазначено, що ним дотримано форму укладення договору, договір укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора. Ідентифікація особи відповідача здійснена за допомогою системи Bank ID. Також вказано, що розрахунок заборгованості проведено з дотриманням строку кредитування та виходячи з розміру процентної ставки визначеної договором. Крім того, позивач наголошує на тому, що надав докази перерахування позичальнику кредитних коштів, а відповідач не спростував їх отримання. /а.с.109-113/
Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з`явився, надавши письмове клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в розмірі 19000 грн., в іншій частині позов не визнає. /а.с.127/
Представник відповідача – адвокат Яременко О.І. в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 не заперечує отримання кредитних коштів в сумі 19000 грн. Разом з тим, наголосив на тому, що відповідач проходив військову службу, є учасником бойових дій та йому встановлена 2 група інвалідності внаслідок бойового поранення. Просив застосувати ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Додатково надав довідку з ІНФОРМАЦІЯ_1 про періоди проходження військової служби відповідачем та копію посвідчення ветерана війни. /а.с.133-135/
Дослідивши матеріали справи, надані докази, ознайомившись за позиціями сторін, заслухавши представника відповідача, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та відповідач (позичальник) ОСОБА_1 21.06.2024 року уклали кредитний договір. Договір укладено з використанням відповідачем одноразового ідентифікатора Е121, яким підписано заявку кредитного договору №21.06.2024-100001608, оферту та акцепт. /а.с.20-30/
При цьому суд враховує, що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Враховуючи, що кредитний договір підписаний позичальником в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такий правочин слід вважати укладеним.
Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20,у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20.
Згідно умов укладеного кредитного договору відповідач 21.06.2024 року отримав кредит в сумі 19000 гривень, строком на 98 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту – 26.09.2024 року. Договором передбачено фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших чотирьох чергових періодів, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Договором передбачено процентну ставку «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Процентна ставка «Стандарт» встановлена в розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 4 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 
Договором також передбачено сплату комісії пов`язаної з наданням кредиту в сумі 950 грн. 
Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення.
Позивач ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши кредит в сумі 19000 грн., що підтверджується квитанцією №2479025236 від 21.06.2024, згідно з якою на картковий рахунок НОМЕР_1 , зазначений в договорі позивачем, за допомогою платіжної системи Liqpay перераховано кошти в зазначеному розмірі. /а.с.78/
Відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та процентів належним чином не виконував, внаслідок чого за період з 21.06.2024 року до 26.09.2024023 року утворилась заборгованість в сумі 56240 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості та карткою субконто. /а.с.13, 84 на звороті - 88/
Заборгованість нарахована в межах строку кредитування.
До складу заборгованості входять 19000 грн. за тілом кредиту та 23940 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом. Крім того, до складу заборгованості включено 9500 грн. неустойки, 950 грн. – комісії, 2850 грн. додаткової комісії.
Щодо стягнення заборгованості по сплаті комісії за обслуговування кредиту суд виходить з наступного.
Згідно п.12 кредитного договору комісія за обслуговування кредиту нараховується 950 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 3 чергових періодів, наступних за перших черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів. 
10 червня 2017 року набув чинності Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. 
Відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на час укладення кредитного договору) до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. 
Втім, в умовах кредитного договору не наведено послуг щодо обслуговування кредитної заборгованості, за які передбачено плату у вигляді нарахування комісії.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Крім того, наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з обслуговування заборгованості, за які банком встановлена комісія.
Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткової комісії за користування кредитом.
Щодо статусу військовослужбовця відповідача, нарахування процентів за користування кредитом та пені, суд враховує наступне.
Згідно ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідачем на підтвердження того, що він є учасником бойових дій та інвалідом другої групи надано довідку про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 проходив військову службу у Збройних Силах України з 26.02.2022 року по 18.10.2022 року, посвідчення про інвалідність другої групи внаслідок війни від 09.02.2023 року та посвідчення учасника бойових дій. /а.с.103, 133-135/
Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18).
За наявності первісного позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення пільг на позичальника. (Постанова КЦС ВС від 18 січня 2023 року у справі N 642/548/21)
Крім того, суд звертає увагу на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Зважаючи на викладене, з огляду на статус військовослужбовця ОСОБА_1 , та встановлену заборону стягнення неустойки за прострочення виконання договору у період дії воєнного стану, з відповідача не підлягають стягненню проценти за кредитним договором та нарахована неустойка.
Враховуючи викладене, зважаючи на статус військовослужбовця відповідача, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, лише в межах непогашеної суми заборгованості за основною сумою боргу – 19000 грн. та 950 грн. комісії
В частині позовних вимог стягнення процентів за користування кредитом в сумі 23940 грн., 9500 грн. неустойки та додаткової комісії 2850 грн. слід відмовити, враховуючи безпосередню приймав участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, а також зважаючи на вищенаведені положення Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» та заборону стягнення неустойки за прострочення виконання договору у період дії воєнного стану.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у відповідності до положення ст.141 ЦПК України. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені частково, в сумі 19950 грн., що складає 35,47% від суми позову, у відповідному відсотковому значенні підлягає стягнення судового збору з відповідача на користь позивача, а саме, в розмірі 1919,26 грн. (з розрахунку: 2422,40 грн. х 35,47/100=859,22 грн.).
Керуючись ст.ст.4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково. 
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 19950 гривень заборгованості за кредитним договором №21.06.2024-100001608 від 21.06.2024 року.
В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» процентів в розмірі 23940 грн., неустойки в розмірі 2850 грн. та додаткової комісії в розмірі 2850 грн. за кредитним договором №21.06.2024-100001608 від 21.06.2024 року, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 859 грн. 22 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження - 01032, місто Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 373568833;
відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Алексашина Н.С.