КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/24421/25 Головуючий 1-ї інстанції: Жмудь В.О.
Провадження №33/824/1738/2026 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Родіоновою К.Є., за участю: захисника - адвоката Кравчуна Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційні скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кравчуна Дмитра Вікторовича на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В

Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який неодружений, має малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 , судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 80 к. 
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, захисник - адвокат Кравчун Д.В. подав ідентичні за змістом апеляційні скарги, в яких просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 18 лютого 2026 року у справі №759/24421/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. У разі відмови суду в задоволенні апеляційних скарг у частині закриття провадження у справі захисник просить змінити постанову Святошинського районного суду м. Києва від 18.02.2026 року в частині призначеного адміністративного стягнення, а саме виключити із постанови застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
На обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм процесуального права та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Захисник вказує, що з відеозаписів, наданих Управлінням патрульної поліції у м. Києві, вбачається, що на запитання поліцейського про те, чи знав він, що ОСОБА_2 вживала алкоголь перед тим, як сісти за кермо транспортного засобу, ОСОБА_1 прямо зазначив, що йому не було відомо, що ОСОБА_2 перебувала за кермом транспортного засобу (таймінг відеофайлу - 14 хв. 55 сек. - 15 хв. 10 сек.).
Крім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 також зазначав, що йому не було відомо про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння.
Захисник звертає увагу на те, що доказів того, що ОСОБА_1 було відомо про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння на момент передачі їй права керування транспортним засобом, матеріали справи не містять.
Також захисник зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у цивільному шлюбі з травня 2022 року та мають спільну дитину. Транспортний засіб Volkswagen Passat CC, державний номерний знак НОМЕР_2 , було придбано 22 липня 2025 року, і він є об`єктом їхньої спільної сумісної власності.
На думку захисника, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 , зокрема того, що він передав керування транспортним засобом іншій особі, знаючи про її перебування у стані алкогольного сп`яніння. Зібрані у справі докази не можуть бути визнані достатніми для доведення його вини, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу та не здійснював його керування, а тому суд першої інстанції безпідставно застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Таким чином, зважаючи на неповне з`ясування всіх обставин справи, процесуальні порушення, а саме, не доведення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушення суду щодо накладення додаткового стягнення, захисник вважає що постанова Святошинського районного суду міста Києва від 18.02.2026 року №759/24421/25 підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційних скарг, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 465223 від 26.09.2025, який складений стосовно ОСОБА_1 ; даними копії постанови серії ЕНА № 5805577 від 26.09.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за передачу керування транспортним засобом ОСОБА_2 , яка не мала права керування таким транспортним засобом, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн 00 к.; даними копії тесту № 4334 від 26.09.2025, відповідно до якого огляд ОСОБА_2 проводився за допомогою спеціального технічного засобу приладу «Alcotest Drager 6820», ARHR-0543, результат позитивний - 0.93 проміле; даними копії акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_2 погодилася з проведеним оглядом, про що свідчить її підпис у акті; даними копії направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.09.2025; даними відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) співробітників УПП у м. Києві ДПП, які містяться на диску DVD-R; витяг з бази «Армор» щодо реєстрації транспортного засобу; копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 19.11.2025; даними копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Passat CC», д.н.з. НОМЕР_2 . 
Як вбачається з відеозапису з бодікамер працівників поліції, ОСОБА_1 зазначає, що саме він є власником транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно положень п.2.9. «г» Правил дорожнього руху водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскаржуваній постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Разом з тим, на думку апеляційного суду, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення суд першої інстанції не в повному обсязі врахував вимоги закону.
Так, санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено різне стягнення для водіїв та інших осіб.
Зокрема, для водіїв передбачено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, а на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Таким чином, конструкція зазначених правових норм передбачає дві обов`язкові ознаки у їх невід`ємному зв`язку, які характерні для категорії "водій" керування транспортним засобом і наявність посвідчення водія.
Тому ОСОБА_1 у даному випадку не є водієм, а відноситься до категорії "інші особи", стягнення для якої передбачено окремо санкцією ч.1 ст.130 КУпАП лише штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Оскільки за встановлених обставин ОСОБА_1 не був водієм та не здійснював керування транспортним засобом, а передав право керування іншій особі, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, то в даному випадку суддя безпідставно визначив ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік.
З урахуванням наведеного, постанову судді в частині накладеного адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 необхідно змінити, виключивши накладене на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
В решті постанову судді слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Кравчуна Дмитра Вікторовича - задовільнити частково.
Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1  - змінити, виключити з постанови рішення суду про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на один рік. 
В іншій частині постанову залишити без змін.   
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева