Дата документу 02.07.2026	Справа № 554/5007/26	
 	Провадження № 1-кп/554/883/2026	

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі -   ОСОБА_2 ,
за участю прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві кримінальне провадження №12026175420000013 від 08.01.2026 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нові Санжари Новосанжарського району Полтавської області, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, 

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним 
ОСОБА_4 , в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вчинив економічне насильство (вид насильства згідно ст. 1 ЗУ «Про запобігання і протидію домашньому насильству») по відношенню до свого дядька ОСОБА_6 (рідного брата матері), тобто вчинив кримінальні правопорушення пов`язані з домашнім насильством щодо особи, з якою перебуває у родинних відносинах, за наступних обставин.
Так, 30 листопада 2025 року близько 14 години 15 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи протиправний умисел на заволодіння грошовими коштами із банківської карти, належної ОСОБА_6 , за допомогою особистого мобільного телефону марки «Iphone 11 Pro» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , через оператора ПрАТ «Водафон Україна», шляхом надання недостовірних даних, отримав доступ до мобільного номеру потерпілого, перевипустивши його під приводом втрати, після чого встановив на свій телефон додаток «ПУМБ ONLLINE».
Надалі, ОСОБА_4 , використовуючи можливості свого мобільного телефону, а також оригінал sim-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон Україна», якій відповідає абонентський номер НОМЕР_3 , належний ОСОБА_6 , що використовувався останнім як логін доступу (фінансовий номер телефону) у застосунку «ПУМБ ONLLINE» до відкритого на його ім`я банківського рахунку в АТ «ПУМБ», зокрема НОМЕР_4 , якому відповідає банківська картка № НОМЕР_5 , діючи без відома та згоди ОСОБА_6 , в порушення вимог ЗУ «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», здійснив несанкціоноване втручання в його роботу, як інформаційної (автоматизованої) системи, що виразилось у верифікації його особи, як ОСОБА_6 , шляхом обміну ідентифікаційними даними з вищезгаданою банківською установою засобами фінансового номеру телефону. Таким чином, ОСОБА_4 здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи «ПУМБ ONLLINE», призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками, отримавши доступ до особистого кабінету ОСОБА_6 та розміщеної в ньому інформації.
Крім того, в період часу з 28 листопада 2025 року по 05 грудня 2025 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме – грошових коштів потерпілого ОСОБА_6 , який є дядьком по матері, ОСОБА_4 , які знаходились на відкритому на його ім`я банківському рахунку в АТ «ПУМБ» НОМЕР_4 , якому відповідає банківська картка № НОМЕР_5 . 
ОСОБА_4 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном і обернення його на свою користь, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, таємно, шляхом вільного доступу з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_6 , відкритого в АТ «ПУМБ» НОМЕР_4 , якому відповідає банківська картка № НОМЕР_5 , викрав грошові кошти в загальній сумі 39 643 гривні за наступних обставин. 
У період часу з 28 листопада 2025 року по 30 листопада 2025 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , маючи доступ до акаунту онлайн казино «777» з назвою «ruiy» id: НОМЕР_6 , який йому було надано потерпілим ОСОБА_6 , виявив, що до вказаного акаунту прив`язана платіжна картка № НОМЕР_5 , яка є ключем до банківського рахунку АТ «ПУМБ» НОМЕР_4 , який належить потерпілому. ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, викрав з платіжної картки № НОМЕР_5 , яка є ключем до банківського рахунку АТ «ПУМБ» НОМЕР_4 , належного потерпілому, грошові кошти у сумі 8 600 гривень, які переказав 12-ма транзакціями на рахунок онлайн казино «777», для гри у азартні ігри з акаунту «ruiy» id: 6003812, витративши їх шляхом ставок на платформі онлайн казино «777».
30 листопада 2025 року у період часу з 15 години 24 хвилини до 15 години 28 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , діючи умисно, продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 , маючи вільний доступ до системи «ПУМБ ONLLINE», призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками АТ «ПУМБ», відкритими на ім`я ОСОБА_6 , з метою незаконного збагачення, таємно викрав з належної ОСОБА_6 платіжної картки № НОМЕР_5 , яка є ключем до банківського рахунку АТ «ПУМБ» НОМЕР_4 , грошові кошти у сумі 10 617 гривень, попередньо здійснивши їх переказ 2-ма операціями в сумі 10 000 гривень та 617 гривень на власну платіжну картку № НОМЕР_7 , якими розпорядився на власний розсуд. 
05 грудня 2025 року близько 20 години 48 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , діючи умисно, продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 , маючи вільний доступ до системи «ПУМБ ONLLINE», призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками АТ «ПУМБ», відкритими на ім`я ОСОБА_6 , з метою незаконного збагачення, таємно викрав з належної ОСОБА_6 платіжної картки № НОМЕР_5 , яка є ключем до банківського рахунку АТ «ПУМБ» НОМЕР_4 , грошові кошти у сумі 20 426 гривень, попередньо переказавши їх на власну платіжну картку № НОМЕР_7 , якими розпорядився на власний розсуд. 
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 39 643 гривень.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану; за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційних систем. 

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Допитаний в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтвердивши факт їх скоєння за обставин, викладених в обвинувальному акті. Шкоду потерпілому відшкодував.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Стосовно призначення покарання покладався на розсуд суду. Матеріальна шкода йому відшкодована. 
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 361 КК України, вважає повністю доведеною, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Виклад позицій сторін кримінального провадження
Прокурор просив суд визнати ОСОБА_4 винним та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 361 КК України - у обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України , шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком на 3 роки. Покласти на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. Крім того, в інтересах потерпілого, застосувати до нього обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України.
Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненному та просив його суворо не карати, зазначивши, що усвідомив неправильність своїх дій. 

Мотиви призначення покарання
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 – 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування шкоди.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення відносно особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину та проступку.
Також суд бере до уваги особу обвинуваченого, який, офіційно непрацевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра на даний час не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.
Встановлено, що шкода, яка була завдана вчиненням кримінального повністю відшкодована, про що потерпілий вказав у заяві, що свідчить про наявність позитивних висновків обвинуваченого щодо скоєного та підтверджує його щирий жаль з приводу скоєного, бажання залагодити провину, що підтверджується конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації, що знайшло своє відображення як у матеріалах кримінального провадження, так і під час судового розгляду.
Крім того, слід зазначити, що мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочині, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Беручи до уваги не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні кримінальних правопорушень, а й поведінку під час та після вчинення злочинних дій, у суду достатньо підстав вважати, що покарання з ізоляцією від суспільства є очевидно неспівмірним з наслідками діяння та суперечить самій меті покарання.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Тому, враховуючи вищевикладене, те, що обставини даного кримінального провадження не можуть свідчити про значну суспільну небезпеку обвинуваченого, суд приходить до переконання про можливість досягти мети заходу примусу без ізоляції ОСОБА_4 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж визначеного іспитового строку, передбачені ст.ст. 75, 76 КК України, який був би достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення.
Крім того, з метою необхідності зміни поведінки обвинуваченого у майбутньому та формування у нього неагресивної моделі поведінки, суд вважає за доцільне застосувати до нього обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України.

Вирішення цивільного позову
Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений. 

Мотиви інших рішень
Витрати на залучення експертів відсутні. 
Вирішуючи долю речових доказів, зокрема належного обвинуваченому мобільного телефону марки «Iphone 11 Pro», який є знаряддям вчинення злочину, суд відповідно до ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосовує спеціальну конфіскацію.
Згідно ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
У зв`язку із застосуванням спеціальної конфіскації, арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 14 січня 2026 року, слід залишити без змін.
Керуючись статтями 100, 174, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 361 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
- за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правоопрушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені п.5 ст.91-1 КК України, строком на 1 місяць, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників.

До набрання вироком суду законної сили ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.

Відповідно до положень ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, мобільний телефон марки «Iphone 11 PRO» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 – конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні. 

Суддя ОСОБА_1