Справа 206/7354/25 
Провадження 2/206/841/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року       м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді     Малихіної В.В.,
за участю секретаря     Тимченко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, 

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2025 року позивач звернулась до суду із позовом до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 04.06.1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дзержинська був зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 25.08.1998 року Горловським філіалом Донецької товарної біржи за біржевим контрактом № 265 – Н був зареєстрований договір купівлі-продажу поміж покупцем ОСОБА_2 та продавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,1988 року народження, представником якої була ОСОБА_3 , а саме: житлового будинку А, загальною площею 76,80 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., літньої кухні Б, сараїв В, Д; вбиральні Г , навіса б, душа д, огорожі N, мощення І, ІІ; колодязь 1/2 к, а також надвірні споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 . Станом на 18.12.2025 року за висновком експерта ОСОБА_5 вартість вказаного майна складає 205053,88 грн., що є ціною позову і підтверджується п.20 довідки експерта про оціночну вартість об`єкта нерухомості. Горловський філіал Донецької товарної біржі, продавці майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 знаходяться на тимчасово окупованій території України і будь-які інформаційні зв`язки з ними відсутні і неможливі. За договором купівлі- продажу поміж покупцем та продавцем виконані усі умови угоди: продавець отримав гроші за домоволодіння, передав майно покупцю, бо про це свідчить реєстрація постійного місця проживання позивача у вказаному будинку. Відбулося повне виконання договору. 29.04.2025 р. за заявою позивачки Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за № 347/2025 до майна померлого ОСОБА_2 .. 22.10.2025 р. державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після померлого її чоловіка ОСОБА_2 мотивуючи це тим, що договір купівлі-продажу будинку, який був укладений на товарній біржі, не посвідчений нотаріально. Питання за спадкову земельну ділянку нотаріусом не було вирішене. Просила суд ухвалити рішення, яким Визнати дійсним договір купівлі - продажу від 25.08.1998 року поміж ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 1988 року народження, інтереси якої представляла ОСОБА_3 , житлового будинку “А”, загальною площею 76,80 кв.м., житловою - 38,6 кв.м., літньої кухні “Б”, сараїв “В,Д”, вбиральні “Г”, навісу “ б “, душа “ д “, огорожі “ N “, мощення І ; ІІ, колодязю 1/2 “к”, а також надвірних споруд, зареєстрований Горлівським філіалом Донецької товарної біржі на виконання біржевого контракту № 265-Н від 25.08.1998 року, які розташовані по АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на спадкове майно: житловий будинок “А”, загальною площею 76,80 кв.м., житловою - 38,6 кв.м., літню кухню “Б”, сараї “В, Д”, вбиральню “Г”, навіс “б”, душ “д”, огорожу “ N “, мощення І ; ІІ, колодязь 1/2 “к” , які розташовані по АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, в своїй заяві просив провести розгляд справи за його відсутності. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, просив ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.
04.06.1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дзержинська був зареєстрований шлюб між позивачем та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про шлюб та смерть відповідно. 
25.08.1998 року Горлівським філіалом Донецької товарної біржі за біржевим контрактом № 265 – Н був зареєстрований договір купівлі-продажу поміж покупцем ОСОБА_2 та продавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 1988 року народження, представником якої була ОСОБА_3 , а саме: житлового будинку А, загальною площею 76,80 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., літньої кухні Б, сараїв В, Д; вбиральні Г , навіса б, душа д, огорожі N, мощення І, ІІ; колодязь 1/2 к, а також надвірні споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 . 
Станом на 18.12.2025 року за висновком експерта ОСОБА_5 вартість вказаного майна складає 205053,88 грн., що підтверджується п.20 довідки експерта про оціночну вартість об`єкта нерухомості. 
Горловський філіал Донецької товарної біржі, продавці майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 знаходяться на тимчасово окупованій території України і будь-які інформаційні зв`язки з ними відсутні і неможливі.
За договором купівлі - продажу поміж покупцем та продавцем виконані усі умови угоди: продавець отримав гроші за домоволодіння, передав майно покупцю, бо про це свідчить реєстрація постійного місця проживання позивача у вказаному будинку. Відбулося повне виконання договору. 
29.04.2025 року за заявою позивачки Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за № 347/2025 до майна померлого ОСОБА_2 .. 22.10.2025 р. державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після померлого її чоловіка ОСОБА_2 мотивуючи це тим, що договір купівлі-продажу будинку, який був укладений на товарній біржі, не посвідчений нотаріально.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, за приписами ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Позивачами у спорі про визнання права власності є власники - особа, які мають право власності на майно (тобто вже стали його власниками, а не намагаються ним стати через пред`явлення позову).
Крім того, приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Так, судом встановлено. що 25.08.1998 року Горлівським філіалом Донецької товарної біржі за біржевим контрактом № 265 – Н був зареєстрований договір купівлі-продажу поміж покупцем ОСОБА_2 та продавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 1988 року народження, представником якої була ОСОБА_3 , а саме: житлового будинку А, загальною площею 76,80 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., літньої кухні Б, сараїв В, Д; вбиральні Г , навіса б, душа д, огорожі N, мощення І, ІІ; колодязь 1/2 к, а також надвірні споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 . 
За ч.2 ст.15 Закону України “Про товарну біржу” угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Має місце колізія норм матеріального права. Тому, за абз.3 п.2 постанови № 14 від 18.12.2009 р. Пленуму Верховного Суду України “Про судове рішення у цивільній справі” роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше.
У такому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Таким чином, суд дійшов висновку, що житловий будинок А, загальною площею 76,80 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., літньої кухні Б, сараїв В, Д; вбиральні Г , навіса б, душа д, огорожі N, мощення І, ІІ; колодязь 1/2 к, а також надвірні споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 належав на праві власності померлому ОСОБА_2 ..
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Статтею 1296 ЦК України, встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.
Згідно із п. 7 ст. 1-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 1 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).
З 24 лютого 2022 року, тобто з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну на території Донецької області відбувалися активні бойові дії, а відповідно до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року, Горлівська міська територіальна громада Маріупольського району Донецької області визнана тимчасово окупованою територією.
Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».
Відповідно до п. 37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі, якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ.
Отже, на підставі вказаних доводів та письмових доказів, суд дійшов висновку, що у позивача існують об`єктивні, непереборні, істотні труднощі у вчиненні ними дій щодо отримання свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 у нотаріальному порядку та подальшої реєстрації прав власності на підставі даного свідоцтва. На переконання суду, позивач зі свого боку вжив усіх необхідних та передбачених законом заходів для реалізації своїх спадкових прав. В позасудовому порядку вирішити дане питання не виявляється за можливе.
Враховуючи вищенаведені норми права, вищевикладене, суд дійшов висновку, що отримати свідоцтва про право на спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 позивач не має можливості, через обставини, які викладені вище, тому суд, забезпечуючи реалізацію права позивача на отримання спадщини та оформлення права власності на таку спадщину, вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними у зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність їх задоволення. 
Керуючись ст.ст.10, 11, 81, 258, 264-266 ЦПК України, 328, 349, 392, 1216-1218,1261 ЦК України, суд, -
УХВАЛИВ: 

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі - продажу від 25.08.1998 року поміж ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,1988 року народження, інтереси якої представляла ОСОБА_3 , житлового будинку “А”,загальною площею 76,80 кв.м.,житловою - 38,6 кв.м., літньої кухні “Б”, сараїв “В,Д”, вбиральні “Г”, навісу “ б “, душа “ д “, огорожі “ N “, мощення І ; ІІ, колодязю 1/2 “к”,а також надвірних споруд, зареєстрований Горлівським філіалом Донецької товарної біржи на виконання біржевого контракту № 265-Н від 25.08.1998 року,які розташовані по АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок “А”, загальною площею 76,80 кв.м., житловою - 38,6 кв.м., літню кухню “Б”, сараї “В,Д”, вбиральню “Г”, навіс “б”, душ “д”, огорожу “ N “, мощення І ; ІІ, колодязь 1/2 “к” , які розташовані по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників провадження:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Торецька міська військової адміністрації Бахмутського району Донецької області: ЄДРПОУ 44272449, місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вул. Стуса Василя, 24А.

Суддя       В.В. Малихіна