Заводський районний суд м. Запоріжжя 
Справа № 332/2371/26
Провадження №: 2-а/332/48/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 травня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Погрібної О.М.,
за участю секретаря судового засідання Паніної Л.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Логінова В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн; справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Також просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати.
Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що з початку повномасштабного вторгнення РФ в Україну та запровадження воєнного стану 24.02.2022 позивач мав при собі усі необхідні документи. Поліція не мала жодних підстав доставляти його до Центрального об`єднаного РТЦК у місті Запоріжжі для складання протоколу. Крім того, розгляд адміністративної справи було проведено без участі позивача, про розгляд адміністративної справи його не повідомляли. 
В обґрунтування позовних вимог вказує, що про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 17000 грн., позивач дізнався 16.04.2026 року після того, як його представник, адвокат Логінова В.В., ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження 80139319 та зробила фотокопію постанови № 1354 від 23.06.2025 року. 
За змістом постанови військовозобов`язаний ОСОБА_1 , перебував 13.06.2025 року на АДРЕСА_1 , без військово - облікового документу та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.
Військовозобов`язаний ОСОБА_1 своїми діями в особливий період порушив вимоги частини шостої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якої у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати про собі військово - обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Враховуючи положення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами), громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.
Позивач вважає, що постанова № 1354 від 23.06.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі наступного.
21 квітня 2026 року ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження по справі.
25 квітня 2025 року представником відповідача скеровано до суду відзив на позовну заяву.
В обґрунтування заперечень по суті позову вказує, що 23.06.2025 року начальником Центрального об`єднаного РТЦК у місті Запоріжжі була винесена постанова про притягнення громадянина ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.
Ураховуючи, що громадянином ОСОБА_1 під час складання протоколу не було надано доказів наявності військово - облікового документу в паперовому формі, не надано відповідних доказів при розгляді справи, слід дійти висновку, що постанова № 1354 від 23.06.2025 року по справі винесена з дотриманням норм чинного законодавства. Тому представник відповідача просив відмовити в повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови № 1354 від 23.06.2026 року, винесеної начальником Центрального об`єднаного РТЦК у м. Запоріжжі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 17000,00 грн.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав, зазаначених у позові.
Позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.
Судом встановлено, що 13.06.2025 року складено протокол № 1354 про адміністративне правопорушення. Суть адміністративного правопорушення: 
13.06.2025 року об 11.00 год ОСОБА_1 , перебуваючи на АДРЕСА_1 , не мав при собі військово - облікового документу та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.
Військовозобов`язаний ОСОБА_1 своїми діями в особливий період порушив вимоги частини шостої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якої у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати про собі військово - обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період. 
Постановою № 1354 від 23.06.2025 року на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до постанови під час загальної мобілізації, військовозобов`язаний ОСОБА_1 об 11.00 год 13.06.2025 року, перебуваючи в АДРЕСА_1 не мав при собі військово - облікового документу та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, чим порушив вимоги ч.6 ст.22Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.
Враховуючи, що вищезазначені дії (бездіяльність) скоєні особою в умовах особливого періоду, то ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчиненні під час особливого періоду.
За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до приписів частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Установлено, що вимоги, зазначені у частині шостій статті 22, щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 р. згідно із Законом № 3633-IX від 11.04.2024.
Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повина довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Звертаючись до суду позивач стверджує, що 13.06.2025 року ним на вимогу працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 був пред`явлений військово-обліковий документ в паперовому вигляді серії НОМЕР_1 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_3 22.10.2007 року, але співробітники ІНФОРМАЦІЯ_2 уваги на це не звертали.
Крім того, до матеріалів справи позивачем додано копію військового квитка в паперовому вигляді серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 22.10.2007 року.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, наданої відповідачем, вбачається, що персональні дані позивача, а саме його прізвище – « ОСОБА_3 », записано невірно, не зазначені конкретні вповноважені особи, які здійснювали перевірку документів позивача. Справа про адміністративне правопорушення розглянута без участі позивача, відмітка про ознайомлення та отримання ним копії постанови, відсутня, як і відсутні докази докази повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та направлення постанови позивачу за результатами розгляду справи.
Отже, на підставі викладених фактів суд вважає, що суб`єктом владних повноважень повно та об`єктивно не з`ясовано обставин, що мають значення для цієї справи та допущено ряд порушень законодавства, зокрема, щодо порядку перевірки військово-облікових документів, порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення. 
Крім того, не є спростованими обставини, що позивач 13.06.2025 пред`явив представнику ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Запоріжжі військово-обліковий документ, а саме військовий квиток серії НОМЕР_1 , адже уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський зобов`язані з 17.07.2024, здійснювати фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.
Крім того, в порушення п. 25 Постанови КМУ №560 від 24.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», постанова РТЦК від 23.06.2025 не містить інформації про осіб, які перевіряли документи у позивача 13.06.2025, а також не містить документів на підтвердження особливих повноважень цих осіб на вчинення таких дій.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (фото- або відеозаписом правопорушення).
Утім, відповідач не надав до матеріалів справи жодних доказів не пред`явлення позивачем 13.06.2025 військово-облікового документу.
За таких обставин справи відповідач не довів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3статті 210-1 КУпАП, що є підставою для скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі Надточій проти України (скарга №7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).
Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1)
Оскільки суб`єкт владних повноважень не надав доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Суд звертає увагу на те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 (№К/9901/15804/18).
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватися «згідно із законом».
У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року, суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
У справі Barbera, MessequeandJabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).
Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі №201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі №524/5536/17.
З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями норм чинного законодавства, оскільки в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не було з`ясовано всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Крім того, враховуючи, що позивач не був ознайомлений відповідачем із постановою № 1354 від 23.06.2025 року, копію постанови отримав тільки 16.04.2025 року після надання доступу до матеріалів виконавчого провадження (доказів протилежного суду не надано), тому позивач з поважної причини пропустив строк на оскарження постанови суду, який підлягає поновленню. 
За таких обставин, беручи до уваги відсутність належних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова № 1354 від 23.06.2026 року, винесена начальником Центрального об`єднаного РТЦК у м. Запоріжжі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України із відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 665,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст.8-9,72-77,241,242-246,250 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Постанову № 1354, винесену 23.06.2025 року начальником Центрального об`єднаного районного у місті ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн – скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 665,60 грн.
Рішення суду може бути оскаржене відповідно до ч. 4 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Дата виготовлення повного тексту рішення 01 травня 2026 року.
Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішеньhttp://reyestr.court.gov.ua.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_6  адреса:  АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 .

Суддя:         О.М.Погрібна