КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 759/14448/25
номер провадження № 22-ц/824/3021/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 вересня 2025 року /суддя Бабич Н.Д./
у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

30.06.2025 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшов зазначений позов, в якому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення до 01.05.2018 року в розмірі 3 816.36 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 629.70 грн., три відсотки річних в сумі 152.41 грн., заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 в сумі 1 878.43 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 309.96 грн., три відсотки річних 75.06 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року до 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води в сумі 17 357.27 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 3874.66 грн., три відсотки річних 968.53 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26 220.48 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 4 258.15 грн., три відсотки річних 1021.69 грн., пеню в розмірі 1243.02 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 33093.13 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 4112.25 грн., три відсотки річних 949.84 грн., пеню в розмірі 1 155.62 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 536.25 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмір 199.71 грн. та 3 028.00 грн. витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення до 01.05.2018 року в розмірі 3 816.36 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 629.70 грн., три відсотки річних в сумі 152.41 грн., заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 в сумі 1878.43 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 309.96 грн., три відсотки річних 75.06 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року до 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води в сумі 17 357.27 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 3 874.66 грн., три відсотки річних 968.53 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26220.48 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 4 258.15 грн., три відсотки річних 1021.69 грн., пеню в розмірі 1243.02 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 33 093.13 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 4 112.25 грн., три відсотки річних 949.84 грн., пеню в розмірі 1 155.62 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 536.25 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмір 199.71 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 3028.00 грн.
Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.
На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.
Апелянт вказує, що він не є власником квартири АДРЕСА_1 , а лише зареєстрований у ній. Власниками квартири є інші фізичні особи. На підтвердження цього апелянт посилається на відповідь з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1421616 від 01.09.2025 року, згідно з якою інформації про наявність у нього права власності чи співвласності на спірне житло не знайдено. Суд першої інстанції, на думку апелянта, неправильно оцінив цю відповідь, безпідставно поклавши на нього обов`язок доведення відсутності права власності, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 81 ЦПК України щодо розподілу обов`язку доказування.
Апелянт наголошує на відсутності належного відповідача у справі, оскільки позов пред`явлено до особи, яка не є власником або співвласником квартири. Крім того, апелянт вказує на пропуск позивачем строків позовної давності. Значна частина заборгованості (з 2018 по 2021 рік) перевищує трирічний строк, встановлений ст. 257 ЦК України. У відзиві на позовну заяву апелянт чітко заявив про застосування позовної давності відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України.
Апелянт також зазначає, що позивач не врахував показники лічильників гарячої води, хоча вони були встановлені та повірені, а розрахунки заборгованості здійснені за нормативами.
Позивач КП «Київтеплоенерго» відзив на апеляційну скаргу не надав, звернувся з поясненними по справі які не направлені апелянту у порушення ч. 4 ст. 178 ЦПК України, а тому повертаються без розгляду. 
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 . Позивач надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. За розрахунками позивача за період з 2018 по 2025 рік утворилася заборгованість.
Постановляючи оскаржене рішення, суд першої інстанції вірно керувався статтями 509, 526, 530, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, та дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку оплатити спожиті послуги як у особи, зареєстрованої в житловому приміщенні, та застосував солідарну відповідальність.
Доводи апеляційної скарги відхиляються колегією з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати таких послуг. Факт реєстрації ОСОБА_1 у спірній квартирі підтверджується належними доказами. Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права щодо солідарної відповідальності зареєстрованих осіб. Більше того, за даними КП КМР «КМ БТІ» наданими суду, ОСОБА_1 належить 1/3 квартири АДРЕСА_1 /а.с. 63-66/, посилання на спростування цієї обставини на дані Державного реєстру прав, вказаного не спростовують, оскільки свідоцтво видано 20.04.1998 р., до початку функціонування вказаного реєстру, а відомості до нього вносяться лише на підставі заяви власника.
Щодо строку позовної давності колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року та Закону України № 2115-IX від 03 березня 2022 року) перебіг строків позовної давності зупиняється на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та на період дії воєнного стану.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що перебіг строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води зупинявся у такі періоди з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року - у зв`язку з дією карантину COVID-19; з 24 лютого 2022 року і по день звернення до суду - у зв`язку з введенням воєнного стану на всій території України.
Таким чином, строк позовної давності, який почав свій перебіг до 12 березня 2020 року, був зупинений на весь зазначений період і продовжив свій перебіг лише після 30 червня 2023 року. Частина заборгованості, яка виникла після 12 березня 2020 року, також підпадає під дію зупинення строку позовної давності.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що на момент звернення позивача до суду з позовом (30 червня 2025 року) строк позовної давності за спірними вимогами не сплив. Апелянт не надав жодних доказів, які б спростовували застосування положень пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України або свідчили про перебіг строку позовної давності поза межами періодів зупинення.
Щодо показників лічильників. 
Апелянт не надав суду доказів передачі позивачу показників лічильників гарячої води у встановленому порядку, а також не спростував розрахунки позивача. Отже, суд першої інстанції правильно прийняв розрахунки позивача за відсутності їх спростування відповідачем.
Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Висновки суду відповідають обставинам справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення - залишенню без змін.
Керуючись статтями 375, 381, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року - залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: