Справа № 573/145/26
Номер провадження 2/573/227/26

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
(повний текст)
01 червня 2026 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді – Черкашиної М.С.,
з участю секретаря – Півньової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до Білопільської міської ради Сумської області про визначення права власності,
в с т а н о в и в :
Основний зміст позову. 
26 січня 2026 до суду надійшов позов адвоката Кривенко Н.А. в інтересах ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , до Білопільської міської ради про визнання права власності, який у подальшому уточнила. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув чоловік позивачки - ОСОБА_3 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі на легковий автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 , який хоч і був зареєстрований на ОСОБА_3 , однак був набутий ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. На даний час автомобіль перебуває у користуванні позивачки. На час відкриття спадщини зі спадкодавцем були зареєстровані та проживали ОСОБА_1 та їхні діти - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 . Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , хоч і була зареєстрована з ним за однією адресою, але фактично з 2010 проживає на території АР Крим, заяву про прийняття спадщини нотаріусу після смерті сина не подала, а тому її слід вважати такою, що не прийняла спадщину та не набула права на спадкове майно. Діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відмовилися від прийняття спадщини на користь своєї матері ОСОБА_1 . З метою оформлення спадкових прав на автомобіль позивачка звернулася до нотаріуса, однак останній відмовив у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку реєстрацію ОСОБА_6 зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Посилаючись на викладене, уточнивши позовні вимоги, представник позивача просить визнати вказаний автомобіль спільним майном подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобіля на праві спільної сумісної власності подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частки автомобіля в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , визнати за малолітньою ОСОБА_2 право власності на 1/8 частку зазначеного авто у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 .
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 29.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 26.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 28.04.2026.
Ухвалою суду від 28.04.2026 клопотання представника позивача про повернення до стадії підготовчого провадження задоволено з призначенням підготовчого засідання на 11.05.2026.
Ухвалою суду від 11.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 01.06.2026.
Заяви, клопотання.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Кривенко Н.А. не з`явилися, остання подала заяву про розгляд справи без їх участі, позов просить задовольнити (а. с. 101).
Представник відповідача Білопільської міської ради у судове засідання також не з`явився, міський голова Зарко Ю.В. направив заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує (а. с. 102).
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом.
10.02.2001 позивачка уклала шлюб з ОСОБА_3 , у якому у них народилося троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 10-13).
Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 22.07.2021 серії НОМЕР_3 , витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 26.03.2026 за ОСОБА_3 22.07.2021 на праві власності зареєстрований автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 (а. с. 6, 76).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а. с. 5).
Згідно з довідкою Білопільської міської ради від 24.05.2024 № 1753/03-22 ОСОБА_3 на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (а. с. 61 зв.).
Відповідно до довідки секретаря Білопільської міської ради Чібаря Ю. від 27.03.2025 № 935/03-22 свекруха ОСОБА_1 . ОСОБА_6 хоч і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично за місцем реєстрації не проживає з 2010 року (а. с. 14).
Як вбачається з копії спадкової справи № 44/2024, заведеної 12.06.2024 Білопільською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , 12.06.2024 до вказаної нотконтори надійшла заява ОСОБА_4 , а 09.07.2024 – заява ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь дружини спадкодавця ОСОБА_1 (а. с. 58-59 зв., 62 зв. - 63).
11.11.2025 ОСОБА_1 завернулася до Білопільської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилися після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , однак нотаріусом було роз`яснено, що згідно довідки Білопільської міської ради від 24.05.2024 № 1753/03-22 разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини була зареєстрована спадкоємець першої черги ОСОБА_6 , а тому нотаріус рекомендував звернутися до суду для визнання обставин неприйняття нею спадщини (а. с. 65).
Свідок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили суду що знають давно ОСОБА_6 мати померлого ОСОБА_3 , який помер у 2024 році, виїхала до АРК Крим на роботу у 2007 році, приїжджала взимку один раз до початку війни і більше не приїжджала. 
Свідок ОСОБА_4 повідомив суду, що його бабуся - мати батька виїхала до АРК Крим коли йому було лише два роки і з тих пір не приїжджала у гості. Взимку перед початком війни бабуся приїхала по справах і повернулася назад. З того часу не приїжджала. На похорони до свого сина не приїжджала. 
Норми права, які застосовує суд.
Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Статтями 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 368 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).
Відповідно до ст. 63, ч. 1 ст. 70 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
У постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі №462/518/18, суд дійшов наступного висновку: «... факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання».
Відповідно до ст. 1216, 1217ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1258, 1261, ч. 1 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено в статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема, у готелі чи в санаторії тощо).
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.
За змістом п. 3.19, 3.20 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, у редакції, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.
У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі №569/15147/17 вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Тобто право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Як вбачається з ч. 1, 5 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.
Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Висновки суду.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними.
При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».
Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що вказаний вище автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 й ОСОБА_3 .
У силу прямої норми закону передбачено, що частки ОСОБА_1 й ОСОБА_3 у праві власності на автомобіль є рівними, а тому після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину транспортного засобу.
Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли його дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . У встановлений законом строк ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відмовилися від прийняття своєї частини спадщини на користь своєї матері ОСОБА_1 .
Оскільки ОСОБА_6 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована, але не проживала, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання, та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому ОСОБА_6 як спадкоємець ОСОБА_3 не прийняла своєчасно спадщину, що відкрилася після його смерті, а отже не набула права на спадкове майно.
Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 27.02.2019 у справі №471/601/17-ц, від 10.04.2020 у справі №355/832/17 та від 19.05.2021 у справі №937/10434/19-ц.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі та визнати вказаний автомобіль спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , визнати за позивачкою право власності на 1/2 частку автомобіля на праві спільної сумісної власності подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частку транспортного засобу в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , визнати за малолітньою ОСОБА_2 право власності на 1/8 частку зазначеного авто у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 81, 247, 265, 273 ЦПК України,
у х в а л и в :
Позов  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), яка позивається в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), до Білопільської міської ради Сумської області (41800, Сумська область, Сумський район, м. Білопілля, вул. Старопутивльська, 35, код ЄДРПОУ 04058019) про визнання права власності задовольнити.
Визнати автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частку автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 , набуту на праві спільної сумісної власності подружжя. 
Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 3/8 частки автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 .
Визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/8 частку автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 .
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст рішення виготовлено 03.06.2026

Суддя – 

Справа № 573/145/26
Номер провадження 2/573/227/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(вступна і резолютивна частина)     

01 червня 2026 року        м. Білопілля 

Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді – Черкашиної М.С.,
з участю секретаря – Півньової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до Білопільської міської ради Сумської області про визначення права власності,
в с т а н о в и в :
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 81, 247, 265, 273 ЦПК України,
у х в а л и в :
Позов  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), яка позивається в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), до Білопільської міської ради Сумської області (41800, Сумська область, Сумський район, м. Білопілля, вул. Старопутивльська, 35, код ЄДРПОУ 04058019) про визнання права власності задовольнити.
Визнати автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частку автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 , набуту на праві спільної сумісної власності подружжя. 
Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 3/8 частки автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 .
Визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/8 частку автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 .
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя –