ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2026 року	справа № 380/132/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та військової частини НОМЕР_1 із вимогами:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 «Про призов військовозобов`язаних сержантського та солдатського складу до Збройних Сил України за загальною мобілізацією» - в частині, щодо ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 - в частині, щодо зарахування ОСОБА_1 на військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу та звільнити його з військової служби.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 01.09.2024 є здобувачем професійної (професійно-технічної) освіти у Вищому професійному училищі № 71 м. Кам`янка-Бузька за професією «Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення. Обліковець з реєстрації бухгалтерських даних» (денна форма навчання, строк завершення - 30.12.2027). У зв`язку зі здобуттям освіти позивач вважає, що мав право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу першого пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Незважаючи на зазначені обставини, 12.12.2025 у м. Кам`янка-Бузька позивача було зупинено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , доставлено до територіального центру комплектування, проведено військово-лікарську комісію, а 13.12.2025 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 за № 2772 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» його було призвано на військову службу під час мобілізації та направлено до військової частини НОМЕР_2 . На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2025 № 430 (по стройовій частині) ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 14.12.2025 та призначено на посаду оператора. Позивач вважає, що оскаржувані накази є протиправними, оскільки прийняті без урахування його статусу здобувача освіти, з порушенням Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Ухвалою судді від 12.01.2026 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачам надано строк для подання відзивів на позовну заяву.
На адресу суду від відповідача - військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив, в якому проти позову заперечено. Відповідач зазначив, що позов є необґрунтованим та передчасним. Указав, що військова частина НОМЕР_1 не є органом, який здійснює призов на військову службу під час мобілізації; на неї покладено інші статутні завдання, не пов`язані з призовом військовозобов`язаних. Позивач прибув до військової частини для подальшого проходження військової служби, а його зарахування до списків особового складу проведено наказом командира на підставі іменного списку команд, який надійшов від ІНФОРМАЦІЯ_3 . Звернув увагу, що пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено вичерпний перелік підстав звільнення з військової служби військовослужбовців, призваних під час мобілізації; підстав, передбачених указаною нормою, у позивача не існує, а законодавством не передбачено такої підстави для звільнення, як скасування наказу про призов. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Від відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечено. Відповідач зазначив, що станом на день видання наказу про призов відомості про оформлену в установленому порядку відстрочку позивача від призову на військову службу під час мобілізації в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів були відсутні. Позивач, прибувши до територіального центру комплектування, не повідомив про наявність у нього підстав для відстрочки, документів, які б підтверджували відповідні обставини, не надав, заяви про оформлення відстрочки до ІНФОРМАЦІЯ_3 не подавав. За результатами проведеної військово-лікарської комісії його визнано придатним до військової служби, у зв`язку з чим начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 у межах наданих повноважень видано оскаржуваний наказ. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 . Станом на 12.12.2025 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 .
З матеріалів справи слідує, що 12.12.2025 близько 16:00 на вул. Львівській у м. Кам`янка-Бузька позивача зупинено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , доставлено до територіального центру комплектування, де його було оглянуто військово-лікарською комісією та визнано придатним до військової служби (запис у військово-обліковому документі: «Постанова ВЛК: Придатний; Дата ВЛК: 12.12.2025»).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 13.12.2025 № 2772 ОСОБА_1 , відповідно до поіменного списку № 8413 від 13.12.2025, призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та направлено до військової частини НОМЕР_2 .
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2025 № 430 (по стройовій частині), ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 14.12.2025 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду оператора відділення важких логістично-евакуаційних безпілотних наземних систем взводу логістично-евакуаційних безпілотних наземних систем роти безпілотних наземних систем батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , ВОС-129543, з установленням окладу та відповідних додаткових виплат.
На підтвердження факту здобуття освіти позивачем надано довідку № 359 від 15.12.2025, видану Вищим професійним училищем № 71 м. Кам`янка-Бузька, та довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 820157 від 15.12.2025, згідно з якими ОСОБА_1 з 01.09.2024 навчається у вказаному навчальному закладі за денною формою здобуття освіти, за професією «Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення. Обліковець з реєстрації бухгалтерських даних», ступінь освіти - кваліфікований робітник. Дата завершення здобуття освіти - 31.12.2027.
Водночас суд звертає увагу, що зазначені довідки видані 15.12.2025, тобто після видання оскаржуваного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.12.2025 № 2772 та після зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом від 14.12.2025 № 430. Доказів того, що такі або інші документи, які підтверджують статус позивача як здобувача освіти, подавалися позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_3 до моменту видання оскаржуваного наказу, матеріали справи не містять.
Не погоджуючись із наказом про його призов та похідним від нього наказом про зарахування до списків особового складу військової частини, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє станом на час прийняття цього рішення. Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено та проведено загальну мобілізацію на всій території України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначені Законом України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII).
Частиною п`ятою статті 22 Закону № 3543-XII передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок № 560).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 560 на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які: придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону № 3543-XII.
Пунктом 6 Порядку № 560 передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає, зокрема, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення; документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно з пунктами 56, 59 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону № 3543-XII, і може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку.
За правилами пунктів 60-62 Порядку № 560 рішення про надання військовозобов`язаному відстрочки від призову приймається відповідною комісією при територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі заяви військовозобов`язаного та документів, що підтверджують підстави для відстрочки. Документи, які подаються військовозобов`язаним або формуються в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів автоматично, перевіряються комісією; за результатами розгляду приймається рішення про надання відстрочки або відмову в її наданні, відомості про яке вносяться до зазначеного Реєстру.
Таким чином, наявність у військовозобов`язаного фактичних обставин, з якими стаття 23 Закону № 3543-XII пов`язує право на відстрочку від призову (зокрема, статусу здобувача освіти), сама по собі автоматично не звільняє таку особу від призову на військову службу під час мобілізації. Для виникнення правових наслідків у вигляді непідлягання призову необхідним є належне оформлення відстрочки в порядку, визначеному Порядком № 560, з внесенням відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Подібний правовий підхід узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 11.04.2024 у справі № 520/7954/22, у якій Верховний Суд зазначив, що при прийнятті рішення про призов на військову службу під час мобілізації територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний перевірити наявність у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову, передбачених статтею 23 Закону № 3543-XII, на підставі відомостей, які перебувають у його розпорядженні та містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Як встановлено судом, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, послався на наявність у нього на момент призову оформленої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, відомості про яку, за його твердженням, відображалися у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Водночас, всупереч частині першій статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач не надав суду належних і допустимих доказів того, що станом на 13.12.2025 (день видання начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 наказу про призов) у нього була належним чином оформлена та чинна відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Зокрема, у матеріалах справи відсутні: заява позивача про оформлення відстрочки, подана до ІНФОРМАЦІЯ_3 або ІНФОРМАЦІЯ_4 до 13.12.2025; рішення відповідної комісії при територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки про надання позивачу відстрочки, прийняте в порядку, передбаченому Порядком № 560; витяг (роздруківка, скриншот, висновок з електронного кабінету) з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який би засвідчував наявність у позивача оформленої відстрочки станом на 12-13.12.2025; інші документи, що підтверджували б факт оформлення позивачем відстрочки в установленому порядку до моменту його призову на військову службу.
Наявні в матеріалах справи довідки Вищого професійного училища № 71 м. Кам`янка-Бузька № 359 від 15.12.2025 та довідка про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 820157 від 15.12.2025 підтверджують лише сам факт навчання позивача за денною формою здобуття професійної (професійно-технічної) освіти, проте не підтверджують факту оформлення відстрочки. Крім того, ці документи видані вже після прийняття оскаржуваних наказів та, відповідно, не могли бути враховані відповідачами при здійсненні призову.
Доказів того, що до моменту видання наказу про призов позивач звертався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про оформлення відстрочки на підставі абзацу першого пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII та подавав документи на підтвердження статусу здобувача освіти, матеріали справи також не містять. Тягар доведення наявності у позивача чинної відстрочки на день призову, як обставини, на яку він посилається в обґрунтування своїх вимог, в силу частини першої статті 77 КАС України покладається саме на позивача; цей обов`язок ним не виконано.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас вказана презумпція не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, зокрема - факт наявності у нього чинної відстрочки від призову, з якою закон пов`язує неможливість призову на військову службу.
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свою чергу, обґрунтовано вказав, що відомості про оформлену відстрочку позивача в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів станом на день видання наказу про призов були відсутні; позивач до територіального центру комплектування із заявою про оформлення відстрочки не звертався, документів на її підтвердження не подавав. Доказів, які б спростовували ці пояснення відповідача, позивачем суду не надано.
За таких обставин суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у позивача станом на 13.12.2025 належним чином оформленої та чинної відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Відповідно, у ІНФОРМАЦІЯ_3 за результатами проведеного медичного огляду, яким позивача визнано придатним до військової служби, були правові підстави для видання наказу від 13.12.2025 № 2772 у частині, що стосується призову позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Зазначений наказ прийнятий начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 у межах наданих йому повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені статтею 22 Закону № 3543-XII і Порядком № 560.
Сам по собі факт навчання позивача за денною формою здобуття професійної (професійно-технічної) освіти, без належного оформлення відстрочки в порядку, передбаченому Порядком № 560, не виключає його з кола осіб, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, та не свідчить про протиправність наказу про призов.
Посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17.07.2023 у справі № 380/7792/22, від 31.08.2023 у справі № 380/572/23, від 19.09.2023 у справі № 160/14641/22, від 16.11.2023 у справі № 160/15200/22, від 11.04.2024 у справі № 520/7954/22, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки у вказаних справах Верховним Судом було встановлено факт наявності у відповідних позивачів належним чином оформлених та чинних відстрочок від призову, відомості про які були відображені у відповідних реєстрах та могли бути перевірені територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Натомість у цій справі обставини є іншими: позивачем не доведено факту оформлення відстрочки в установленому порядку, у зв`язку з чим правові висновки Верховного Суду, сформульовані в інших фактичних обставинах, не підлягають застосуванню.
За таких обставин суд не знаходить підстав для визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.12.2025 № 2772 у частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період і направлення його до військової частини НОМЕР_2 . 
Тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2025 № 430 (по стройовій частині) у частині зарахування позивача до списків особового складу військової частини суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 14 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за № 1407/38743), зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування є для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують військовослужбовця.
Аналіз наведеної норми свідчить, що при виданні наказу про зарахування до списків особового складу командир військової частини діє не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Як встановлено судом, зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 14.12.2025 та призначення його на відповідну посаду здійснено наказом командира військової частини на підставі поіменного списку ІНФОРМАЦІЯ_3 . Командир військової частини НОМЕР_1 не наділений повноваженнями піддавати сумніву правомірність рішень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо призову військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації та перевіряти наявність у них підстав для відстрочки.
Оскільки наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.12.2025 № 2772 у частині призову позивача на військову службу під час мобілізації прийнятий правомірно, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2025 № 430 у частині зарахування позивача до списків особового складу військової частини як похідний від правомірного наказу є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а отже, підстав для визнання його протиправним та скасування у відповідній частині також немає.
Щодо позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу та звільнити його з військової служби суд зазначає таке.
Підстави звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, визначені пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Серед них прямо не передбачено такої підстави, як скасування наказу про призов на військову службу під час мобілізації.
З огляду на встановлений судом факт правомірності наказу про призов позивача на військову службу та наказу про його зарахування до списків особового складу військової частини, правових підстав для зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу та звільнити його з військової служби не існує. Зазначена позовна вимога є похідною від основних і також задоволенню не підлягає.
Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, зокрема - факту наявності у нього на день призову належним чином оформленої та чинної відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Натомість відповідачем - ІНФОРМАЦІЯ_2 у своєму відзиві наведено аргументи, які узгоджуються з матеріалами справи та які позивачем не спростовано.
Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов переконання про наявність підстав для відмови у задоволенні позову повністю.
В силу приписів статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Судовий збір розподілу не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.