Справа № 569/5665/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року 

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді О. Левчука,
за участі секретаря судового засідання А. Бугайчук,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради та Служба у справах дітей Гощанської селищної ради Рівненського району Рівненської області,
про зміну способу стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав,

В засіданні брали участь:
позивач: ОСОБА_3 ;
представник позивача: О. Кохана

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі – відповідач) в якому просить: змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Гощанського районного суду Рівненської області від 15.04.2024 у справі №557/612/24 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 3 000, 00 грн гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та позбавити відповідача батьківських прав стосовно дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 31.08.2012 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 26 січня 2023 року, справа №557/1344/22, провадження №2/557/55/2023, ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , зареєстрований 31 серпня 2012 року у Жаврівській сільській раді Гощанського району Рівненської області.
15 квітня 2024 року Гощанським районним судом Рівненської області видано судовий наказ у справі №557/612/24, згідно якого стягнуто з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 аліменти на дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11 квітня 2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до Довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 18 лютого 2026 року, виданої Гощанським відділом державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства України, станом на 18 лютого 2026 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки з дня пред?явлення виконавчого документа (виконавче провадження N?75116279 відкрито 28.05.2024) до примусового виконання та становить 128 346 грн. 57 коп.
Вказує, що з січня 2022 року, достеменне місце проживання (перебування), роботи - невідоме, він самостійно, свідомо, цілковито та повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків по відношенню до доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Причиною звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу є те, що відповідач вже на момент подачі позову про розірвання шлюбу не утримував сім?ю та дітей матеріально, допомоги родині не надавав, участі у вихованні дітей не приймав.
Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов?язків щодо дітей, не цікавиться їхнім життям, розвитком та здоров?ям, не проявляє батьківської уваги та турботи, не надає матеріального утримання.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради та Службу у справах дітей Гощанської селищної ради Рівненського району Рівненської області.
31.03.2026 від Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради надійшов лист, згідно якого повідомляють, що діти з позивачем проживають у с.Бочаниця Рівненського району Рівненської області, а відтак третя особа не може обстежити умови проживання дітей, з`ясувати їх думку та інші обставини справи.
17.04.2026 Органом опіки та піклування Гощанської селищної ради Рівненського району Рівненської області подано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,
Ухвалою суду від 21.04.2026 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, заяву представника позивача про виклик свідків - задоволено. Викликано в якості свідка ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_11 .
Допитані у судовому засіданні свідки пояснили, що батько дітей ОСОБА_2 не піклувався дітьми, не займався з ними та не допомагав матеріально.
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, у ньому наведених.
Заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд встановив таке.
31.08.2012 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 26 січня 2023 року, справа №557/1344/22 розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , зареєстрований 31 серпня 2012 року у Жаврівській сільській раді Гощанського району Рівненської області.
15 квітня 2024 року Гощанським районним судом Рівненської області видано судовий наказ у справі №557/612/24, згідно якого стягнуто з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 аліменти на дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11 квітня 2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до Довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 18 лютого 2026 року, виданої Гощанським відділом державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства України, станом на 18 лютого 2026 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки з дня пред?явлення виконавчого документа (виконавче провадження №75116279 відкрито 28.05.2024) до примусового виконання та становить 128 346 грн. 57 коп.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 1-3 ст. 181 СК України).
Отже, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі.
Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, але може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
За правилами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Роз`яснення пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказують, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Тобто законодавством чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на ст.192 СК України.
Разом з цим Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 18 і 27).
Аналіз даних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.
Аналізуючи наявні у справі докази, надані на підтвердження своїх позовних вимог, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації її життя.
При вирішенні спору судом також враховується, що встановлений розмір аліментів, зважаючи на збільшення витрат на утримання дитини, зростання цін на всі групи товарів для дітей є недостатнім і не забезпечує право дитини на належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому позивач як одержувач аліментів має право змінити спосіб їх стягнення, визначивши його у частці від доходу відповідача.
Крім того, загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною, та такою де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але за існуючих цін на товари споживання, він є далеко недостатнім для утримання дитини, зокрема для забезпечення її життєдіяльності, харчування, проживання, придбання засобів для навчання та їх оплати.
З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи матеріальне становище відповідача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів, так як вони відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
За таких обставин, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Гощанського районного суду Рівненської області від 15.04.2024 у справі №557/612/24 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 3 000, 00 грн гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з моменту набрання рішення законної сили і до повноліття дітей.
Змінений розмір аліментів відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності з огляду на відсутність істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, та беручи до уваги, що платник аліментів є працездатною особою і має задовільний стан здоров`я, а тому в змозі сплачувати аліменти з урахуванням інтересів та потреб саме дитини.
Цей розмір є необхідним для забезпечення належних умов для її фізичного, розумового, морального та соціального розвитку.
При цьому суд вказує, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в цій частині.
Стосовно позовної вимоги про позбавлення батьківських прав слід вказати таке.
Згідно з висновком Органу опіки та піклування Гощанської селищної ради від 16.04.2026 "Про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ", ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично перебуває за кордоном.
Малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з матір?ю ОСОБА_1 проживають за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до акту обстеження умов проживання сім?ї ОСОБА_1 від 19.03.2026, санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні.
Відповідно до інформації Бочаницького старостинського округу від 14.04.2026 №20-48/13 гр. ОСОБА_1 проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 .
Компрометуючих матеріалів на гр. ОСОБА_12 . У Бочаницькому старостинському окрузі Гощанської селищної ради немає.
Відомостей щодо неналежного виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов?язків відносно дітей, вчинення домашнього насильства в сім?ї не надходило.
Відповідно до листа відділення №5 Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області від 20.03.2026 №48940-2026 згідно з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягалися.
Згідно з інформацією КЗ «Територіальний центр соціальних послуг» Гощанської селищної ради від 30.03.2026 N? 01-07/214, сім?я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки с. Бочаниця Рівненського району Рівненської області, не перебуває в складних життєвих обставинах та послугою соціального супроводу не охоплена. Сім?я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за вказаною адресою АДРЕСА_1 , не проживає.
У вказаному висновку також зазначено, що 15 квітня 2026 року працівниками служби у справах дітей Гощанської селищної ради було проведено бесіди з малолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Зі слів малолітньої ОСОБА_4 , вона з батьком спілкувалася давно, востаннє у 2022 році в телефонному режимі, він запитував про її життя. Дівчина каже, що батько не вітає її з днем народження та іншими святами, подарунків та грошей не надсилає. Додатково повідомила, що ображена на батька. Малолітній ОСОБА_5 під час проведення бесіди повідомив, що не пам?ятає батька ОСОБА_13 . З його слів, ОСОБА_2 не телефонує і не приїжджає до нього, не вітає з днем народження, подарунків не надсилає.
15 квітня 2026 року комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Гощанської селищної ради було розглянуто питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Мати дітей, ОСОБА_1 , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Гощанської селищної ради висловила думку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей, оскільки він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків, не піклується про дітей, фінансово не утримує, вихованням та навчанням не цікавиться. Додатково повідомила, що батько дітей перебуває за кордоном,
Малолітня, ОСОБА_4 , на засіданні комісії повідомила, що проживає разом з матір?ю, сестрою, братом у с. Бочаниця. Вона відвідує навчальний заклад, є ученицею 5 класу. Матір допомагає їй збиратися до школи, цікавиться успішністю. З батьком ОСОБА_2 , вона спілкувалася у телефонному режимі у 2022 році. Він запитував, як у неї справи.
На запитання чи хоче вона зустрітися та поспілкуватися з батьком, ОСОБА_14 відповіла, що так.
Малолітній ОСОБА_5 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Гощанської селищної ради повідомив, що батько йому не телефонує, за місцем проживання не відвідує.
На підставі викладеного, орган опіки та піклування Гощанської селищної ради прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 - є недоцільним.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Положеннями статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови:
по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною;
по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).
Таким чином, принцип найкращих інтересів дитини, який є одним із фундаментальних принципів, закріплених у міжнародних актах та національному законодавстві України, означає пріоритетне врахування батьками, законними представниками дитини, органами влади, судом та іншими особами інтересів дитини під час вчинення дій або прийняття ними рішень, які спрямовані на задоволення будь-яких індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я та особливостей розвитку.
У національному законодавстві підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України).
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини.
У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».
За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20,від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Аналізуючи вимоги та положення згаданого законодавства, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини.
Судом не встановлено, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , необхідне в якнайкращих інтересах дітей. Жодних доказів, які б свідчили про наявність виключних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, як і доказів неможливості змінити поведінку батька на краще, позивачем суду не надано.
Крім того, суд зазначає, що бездіяльність відповідача при виконанні батьківських обов`язків, не свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав відносно дітей.
Враховуючи, що позбавлення відповідача батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, однак, враховуючи попередню поведінку відповідача, вважає за необхідне попередити його про необхідність змінити ставлення до виховання дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та покласти на орган опіки та піклування Гощанської селищної ради контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків.
При цьому, суд роз`яснює, що у разі відсутності реальних змін у поведінці відповідача як матері щодо дитини протягом розумного строку після ухвалення судового рішення, позивач може знову ініціювати питання про позбавлення його батьківських прав.
За таких обставин, в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.
Керуючись ст.10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради та Служба у справах дітей Гощанської селищної ради Рівненського району Рівненської області, про зміну способу стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Гощанського районного суду Рівненської області від 15.04.2024 у справі №557/612/24 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 3 000, 00 грн гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з моменту набрання рішення законної сили і до повноліття дітей.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та попередити, що в разі ухилення від виконання батьківських обов`язків він може бути позбавлений батьківських прав відносно дітей.
Контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків відносно дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , покласти на орган опіки та піклування Гощанської селищної ради.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );
відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження (вул. Шевченка, буд. 45, м. Рівне, 33028, ІК 25675397);
третя особа: Служба у справах дітей Гощанської селищної ради Рівненського району Рівненської області (сел.Гоща, вул.Незалежності, 72, Рівненського району Рівненської області, ІК 44100944).
Повне судове рішення складене та підписане 25.06.2026.

Суддя О. Левчук