29.05.2026    Справа № 945/2834/25
2/469/532/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Гапоненко Н.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фінтраст Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фінтраст Капітал” (далі ТОВ “ФК “Фінтраст Капітал”) через систему “Електронний суд” 18 грудня 2025 року звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 29470,00 грн. за електронним договором про надання споживчого кредиту № 4427675 від 28 лютого 2024 року, укладеним між ТОВ “Лінеура Україна” та відповідачем, посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов"язань за вказаним кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до позивача на підставі договору факторингу.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до договору ТОВ “Лінеура Україна” надало відповідачу кредит у розмірі 2800,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на належну відповідачу платіжну картку № НОМЕР_1 , зазначену особисто відповідачем в заяві на отримання кредиту, строком на 360 днів з 28 лютого 2024 року по 22 лютого 2025 року із періодичністю сплати процентів кожні 30 днів. Електронний договір було підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 66461, надісланим на номер мобільного телефону відповідача. 
25 жовтня 2024 року між ТОВ “Лінеура Україна” та ТОВ “ФК “Фінтраст Україна”, яке на підставі рішення єдиного учасника Товариства від 25 листопада 2024 року змінило найменування на ТОВ “ФК “Фінтраст Капітал”, укладено договір факторингу № 25/10/2024, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 4427675 від 28 лютого 2024 року, у розмірі 21070,00 грн., у тому числі тіло кредиту – 2800,00 грн., заборгованість за процентами – 16870,00 грн. та штрафні санкції – 1400,00 грн..
Станом на дату укладання договору факторингу від 25 жовтня 2024 року № 25/10/2024 строк дії договору № 4427675 від 28 лютого 2024 року не закінчився, тому у межах строку його дії ТОВ “ФК “Фінтраст Капітал” за період з 26 жовтня 2024 року по 22 лютого 2025 року (120 календарних днів) здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на суму 8400,00 грн..
Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4427675 від 28 лютого 2024 року на загальну суму 29470,00 грн., яка складається з суми кредиту 2800,00 грн., нарахованих процентів за користування кредитом – 16870,00 грн., нарахованих позивачем процентів за 120 календарних днів – 8400,00 грн., штрафні санкції – 1400,00 грн..
Тому позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, сплачений судовий збір, а також витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн..

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2025 року справу передано за підсудністю до Березанського районного суду Миколаївської області.
03 лютого 2026 року справа надійшла до Березанського районного суду Миколаївської області.
09 лютого 2026 року суд відкрив провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі отримана позивачем та його представником 11 лютого 2026 року. 
Поштове відправлення з копією ухвали про відкриття провадження, направлене судом на адресу відповідача, повернуте до суду без вручення 20 лютого 2026 року у зв"язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. 
Відповідно до п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, є підстави вважати, що вказані судові документи вручені відповідачу 20 лютого 2026 року.
Крім того, відповідача повідомлено про перебування у провадженні суду цієї справи шляхом публікації оголошення на офіційній сторінці суду 20 лютого 2026 року.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.
Суд на підставі ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку письмового провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З матеріалів справи суд встановивив, що 28 лютого 2024 року ТОВ “Лінеура Україна” та відповідач уклали договір № 4427675 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 66461 (а.с.57-61).
Згідно з пунктом 1.1 кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або Мобільний за стосунок “Сredit7”. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.
За умовами кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 2800,00 грн. (п.1.2 договору) строком на 360 днів (п.1.3 договору) зі сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 2,50% в день, яка застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 договору, 
Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 .
Відповідальність позичальника у виді штрафу за невиконання або неналежне виконання умов договору врегульована розділом 6 кредитного договору.
У випадку невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Товариство має право нарахувати, а клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплати Товариству штраф у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання (п.6,4 договору).
Відповідно до пункту 9.3 договору договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами; договір припиняється в день повного повернення/сплати клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки, у разі наявності штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Порядок укладення договору та створення електронних підписів сторін врегульовано пунктом 9.7 договору.
Крім договору, відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 66461 підписав додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4427675 від 28 лютого 2024 року, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.62).
До укладення кредитного договору відповідач ознайомився і підписав за допомогою електронного підпису паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача: стандартна процентна ставка, відсотків річних (а.с.64-66).
Відповіддю ТОВ “Універсальні платіжні рішення” від 01 листопада 2024 року № 1427-0111 підтверджується, що на підставі договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року, укладеного між ТОВ “Лінеура Україна” та ТОВ “Універсальні платіжні рішення”, 28 лютого 2024 року проведено платіж на суму 2800,00 грн. маска картки № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 349526494, призначення платежу – зарахування 2800,00 грн. на карту НОМЕР_1 (а.с.77), тобто саме на картку, вказану відповідачем при укладанні кредитного договору.
Повідомленням АТ КБ “ПриватБанк” від 21 лютого 2026 року підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), на яку 28 лютого 2024 року зараховано кошти на смуму 2800,00 грн., призначення: IPAY_CREDIT_VISA1, Visa Direct (а.с.98), що свідчить про виконання ТОВ “Лінеура Україна” зобов`язань, взятих на себе за кредитним договором.
25 жовтня 2024 року між ТОВ “Лінеура Україна” та ТОВ “ФК “Фінтраст Україна”, яке на підставі рішення єдиного учасника Товариства № 251124/1 від 25 листопада 2024 року змінило найменування на ТОВ “ФК “Фінтраст Капітал”, укладено договір факторингу № 25/10/2024, у відповідності до умов якого позивач набув право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрів боржників, зокрема,, до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 4427675 від 28 лютого 2024 року (а.с.33, 75-76).
Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору факторингу, на момент набуття ТОВ “ФК “ Фінтраст Капітал” права вимоги до відповідача заборгованість становила 21070,00 грн., яка складається з суми кредиту – 2800,00 грн., нарахованих процентів за користування кредитом – 16870,00 грн., штрафні санкції – 1400,00 грн. (а.с.75 на зв.), що відповідає розрахунку заборгованості станом на 25 жовтня 2024 року (а.с.69-71).
У межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ “ФК “Фінтраст Капітал” за період з 26 жовтня 2024 року по 22 лютого 2025 року (120 календарних днів) здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, на суму 8400,00 грн. (а.с.72-73).
Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором №4427675 від 28 лютого 2024 року становить 29470,00 грн., яз яких сума кредиту – 2800,00 грн., сума процентів за користування кредитом – 16870,00 грн., нараховані позивачем проценти за 120 днів календарних днів – 8400,00 грн., штрафні санкції – 1400,00 грн...
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За приписами статті 11 зазначеного Закону, електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту та процентів, оскільки відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором; розмір заборгованості відповідачем не спростовано.
Нарахований позивачем відповідно до п.6.4 кредитного договору штраф у сумі 1400,00 грн. не підлягає стягненню, так як відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.
На підставі ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог, розмір яких відповідачем не оспорюється та підтверджено копією договору про надання правничої допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, копією заявки № 13214 від 05 листопада 2025 року на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, копією рахунку на оплату № 13214-04/12-2025 від 04 грудня 2025 року з детальним описом наданих послуг. 
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2307,32 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :  

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фінтраст Капітал” до ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова Компанія “Фінтраст Капітал”, код ЄДРПОУ 44559822, місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2, заборгованість за кредитним договором № 4427675 від 28 лютого 2024 року в сумі 28070,00 грн., судовий збір в сумі 2307,32 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9524,95 грн., усього стягнути 39902 (тридцять дев"ять тисяч дев`ятсот дві) гривні 27 копійок.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя