ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2026 року	справа № 380/24986/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, –

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 , у якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.01.2026, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з 31.08.2016 по 28.02.2017 включно, а також неврахування зазначеної щомісячної додаткової грошової винагороди при нарахуванні та виплаті грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з 31.08.2016 по 31.05.2017 включно, а також неврахування зазначеної винагороди при нарахуванні та виплаті грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з 31.08.2016 по 28.02.2017 включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, з урахуванням раніше виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з 01.03.2017 по 31.05.2017 включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, з урахуванням раніше виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період проходження військової служби йому нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, яка має систематичний (щомісячний) характер. Натомість зазначена винагорода не була врахована у складі місячного грошового забезпечення при обчисленні грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, що звужує обсяг встановлених законом прав військовослужбовця. Невключення щомісячної додаткової грошової винагороди до розрахункової бази одноразових виплат позивач вважає протиправною бездіяльністю відповідачів, що й стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою від 13.01.2026 суддею Москалем Р.М. роз`єднано позовні вимоги.
Ухвалою від 13.01.2026 суддею Москалем Р.М. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою судді Желік О.М. від 02.03.2026 прийнято справу до свого провадження.
На адресу суду від військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечено. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що вимога про перерахунок щомісячної додаткової грошової винагороди з урахуванням індексації грошового забезпечення є передчасною, оскільки право позивача на індексацію грошового забезпечення є спірним та вирішується в судовому порядку в межах окремої адміністративної справи № 380/24987/25. Відповідач також послався на те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889 та інструкціями, затвердженими наказами Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 і від 24.10.2016 № 550, відповідно до пунктів 8– 10 цих інструкцій не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення, а її виплата ставиться в залежність від умов, установлених розпорядником коштів. Крім того, відповідач зазначив, що оскільки спірні виплати позивачеві фактично не здійснювались, відсутні підстави для нарахування компенсації сум податку з доходів фізичних осіб згідно з Порядком № 44. Просив у задоволенні позову відмовити.
На адресу суду від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечено. Відповідач зазначив, що у період з 01.08.2016 по 28.02.2017 перебував на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , грошове забезпечення позивачу за цей період нараховувалось та виплачувалось військовою частиною НОМЕР_2 , а самостійне фінансове господарство військова частина НОМЕР_1 відкрила лише з 01.04.2017, відтак почала нараховувати та виплачувати грошове забезпечення позивачу з квітня 2017 року (за березень 2017 року). З огляду на це відповідач вважає себе неналежним відповідачем за період з 31.08.2016 по 28.02.2017. Відповідач навів аналогічні до військової частини НОМЕР_2 заперечення щодо правової природи щомісячної додаткової грошової винагороди та передчасності вимог про її перерахунок з урахуванням індексації. Просив у задоволенні позову до військової частини НОМЕР_1 відмовити в повному обсязі.
Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінивши їх у сукупності, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.08.2016 № 24 позивач прибув, приступив до виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 та зарахований до списків особового складу частини.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.05.2017 № 108 позивача з 31.05.2017 виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення. Цим же наказом позивачеві за 2017 рік виплачено грошову допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, а також матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік.
З листа військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2025 № 674, листа військової частини НОМЕР_2 від 11.08.2025 № 680/204/5/396пс слідує, що до 31.03.2017 включно військова частина НОМЕР_1 не мала самостійного фінансового господарства та перебувала на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 . 
Самостійне фінансове господарство військова частина НОМЕР_1 відкрила з 01.04.2017 на підставі розпорядження командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 14.03.2017 № 350/147/1/902. 
У зв`язку з цим грошове забезпечення позивачу за період до 28.02.2017 включно нараховувалось та виплачувалось військовою частиною НОМЕР_2 , а за період з березня 2017 року (виплачене у квітні 2017 року) і до виключення зі списків особового складу – військовою частиною НОМЕР_1 .
З довідки про доходи від 21.02.2024 № 350/204/5, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , та архівної довідки Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 20.10.2025 № Д-1346/1412 слідує, що позивачу за період проходження служби щомісячно нараховувались та виплачувались складові грошового забезпечення, у тому числі премія за особистий внесок у загальні результати служби (щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889) у розмірі 5 548,00 грн на місяць (за жовтень – грудень 2016 року).
З картки особового рахунку позивача за 2017 рік та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2017 № 108 убачається, що щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі, передбаченому постановою № 889, нараховувалась та виплачувалась позивачу й у 2017 році, зокрема за березень – травень 2017 року.
Таким чином, протягом усього спірного періоду (з 31.08.2016 по 31.05.2017) щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісячно.
З аналізу наведених доказів слідує, що до складу місячного грошового забезпечення, з якого позивачеві обчислено грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою № 889, не включено. 
Зазначена обставина зумовила звернення позивача до суду із цим позовом.
При вирішенні спору по суті суд керується таким.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII. Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовано Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII). Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України. Згідно з пунктом 1 статті 10 Закону № 2011-XII військовослужбовцям надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (далі – Інструкція № 260; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пунктів 30.1– 30.3 розділу ХХХ Інструкції № 260 розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно із законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Відповідно до пунктів 33.1, 33.3 розділу ХХХІІІ Інструкції № 260 особам офіцерського складу для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).
Постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889 (далі – постанова № 889; чинна до 01.03.2018) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил України, зокрема з 01.07.2014 – у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
На виконання постанови № 889 наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі – Інструкція № 595), яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства оборони України від 24.10.2016 № 550, яким одночасно затверджено нову Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі – Інструкція № 550). Пунктами 5, 8 Інструкції № 595 та пунктами 5, 8, 9 Інструкції № 550 встановлено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини та не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Вирішуючи спір, суд виходить із того, що структура та склад грошового забезпечення військовослужбовців визначені законом (стаття 9 Закону № 2011-XII), а тому не можуть бути звужені нормами підзаконних нормативно-правових актів. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі № 825/997/17, зазначивши, що встановлення підзаконним нормативно-правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати право на отримання такої винагороди, встановлене актом вищої юридичної сили; до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону № 2011-XII та постанови № 889, а не інструкцій № 595 та № 550, у тому числі в частині обмеження включення до грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, щомісячної додаткової грошової винагороди.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. У постанові від 06.02.2019 у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
У постанові від 10.11.2021 у справі № 825/997/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що зі змісту постанови № 889 слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер, а тому входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога. При цьому Велика Палата Верховного Суду наголосила, що незалежно від того, чи перераховані всі постанови, у яких викладена відповідна правова позиція, суди зобов`язані враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду.
Висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 825/997/17, є пріоритетними для застосування порівняно з висновками, викладеними у постановах колегій суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, на які посилаються відповідачі (від 01.03.2018 у справі № 761/17387/17, від 19.06.2018 у справі № 825/1138/17, від 18.07.2018 у справі № 826/5785/16), оскільки висновки Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками колегій суддів касаційних судів. Крім того, зазначені постанови ухвалені до формування правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 825/997/17.
Як установлено судом, у спірному періоді щомісячна додаткова грошова винагорода на підставі постанови № 889 нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісячно, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер. Підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні. Відтак щомісячна додаткова грошова винагорода підлягала включенню до складу місячного грошового забезпечення, з якого позивачеві обчислювалась грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Невключення відповідачами зазначеної винагороди до розрахункової бази цих виплат є протиправною бездіяльністю.
Щодо визначення належного відповідача за відповідні періоди суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 1.9 розділу І Інструкції № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий. За приписами Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12.11.2010 № 590, нарахування та виплату грошового забезпечення здійснює військова частина, на фінансовому забезпеченні якої перебуває військовослужбовець.
Належним відповідачем у справі є суб`єкт відповідного матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок дій якої можливо поновити порушене право позивача (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц). Поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним поняттю «сторона в процесі»: належним відповідачем є той, до якого звернута або має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.
Судом установлено, що у період з 31.08.2016 по 28.02.2017 включно нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу, у тому числі грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги за 2016 рік, здійснювала військова частина НОМЕР_2 , на фінансовому забезпеченні якої перебувала військова частина НОМЕР_1 . Натомість самостійне фінансове господарство військова частина НОМЕР_1 відкрила лише з 01.04.2017, а нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу (зокрема за березень 2017 року, а також грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги за 2017 рік на підставі наказу від 31.05.2017 № 108) здійснювала з квітня 2017 року.
За таких обставин належним відповідачем за вимогами, що стосуються виплат за період з 31.08.2016 по 28.02.2017 (зокрема грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік), є військова частина НОМЕР_2 , а належним відповідачем за вимогами, що стосуються виплат за період з 01.03.2017 по 31.05.2017 (зокрема грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік), є військова частина НОМЕР_1 . Відтак вимоги позивача до кожного з відповідачів у частині включення щомісячної додаткової грошової винагороди до розрахункової бази відповідних виплат за визначені періоди є обґрунтованими.
Водночас суд не може погодитися з вимогами позивача в частині зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразових виплат з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, з огляду на таке.
Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, питання права позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 15.06.2016 по 31.05.2017 є предметом окремого судового розгляду в межах адміністративної справи № 380/24987/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 . На час розгляду цієї справи рішення у справі № 380/24987/25, яким встановлювалося б право позивача на індексацію грошового забезпечення та її розмір (зокрема із визначенням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін), не набрало законної сили.
Оскільки право позивача на індексацію грошового забезпечення за спірний період та розмір такої індексації є спірними і підлягають установленню в межах окремого провадження, вимоги про перерахунок щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразових виплат із урахуванням індексації у цій справі є передчасними. Включення до розрахункової бази індексації, право на яку та розмір якої судом ще не встановлені, на даний час є неможливим. За таких обставин у задоволенні позовних вимог у частині врахування індексації грошового забезпечення у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразових виплат належить відмовити як у передчасно заявлених, що не позбавляє позивача права на відповідний перерахунок за результатами розгляду справи № 380/24987/25.
Щодо вимог про нарахування та виплату спірних сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі – Порядок № 44), грошова компенсація виплачується громадянам України, які мають статус військовослужбовця, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
З наведеного вбачається, що на відповідачів покладено кореспондуючий обов`язок утримати відповідні суми податку із одночасною компенсацією відповідної суми позивачеві. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог про перерахунок та доплату відповідних сум грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, такий перерахунок та виплату необхідно проводити з урахуванням пункту 2 Порядку № 44.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: у частині визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди при нарахуванні та виплаті грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і зобов`язання провести відповідний перерахунок та виплату - позов є обґрунтованим; у частині врахування індексації грошового забезпечення у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку відповідних виплат - у задоволенні позову належить відмовити як у передчасно заявлених вимогах.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших судових витрат матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 2, 8– 10, 14, 72– 79, 90, 139, 241– 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, у складі місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувались та виплачувались грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, у складі місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувались та виплачувались грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, з урахуванням раніше виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, з урахуванням раніше виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя   Желік О.М.