КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року справа №320/45022/24
Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.06.2024 року № 198 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , всіх видів забезпечення;
- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 у списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 та на всіх видах забезпечення, починаючи з 24.06.2024 року;
- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , всіх видів забезпечення із дотриманням норм пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, після проведення повного розрахунку по всім видам забезпечення.
- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 період вимушеного прогулу з 24.06.2024 року по дату виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення полковника ОСОБА_1 до періоду проходження військової служби за контрактом осіб офіцерського складу, та календарної вислуги років;
- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.06.2024 року по дату виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення полковника ОСОБА_1 , виходячи із суми середньоденного грошового забезпечення за два останніх місяці перед звільненням з військової служби.
На обґрунтування позовних вимог посилається на приписи ст. 19, 23, 24, 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-Х1І «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 12, 15, 20, 23, 26, 34, 35, 225, 233, 241, 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, п. 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197), та зазначає, що станом на дату виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, а саме: 24.06.2024, відповідачем не було проведено остаточного розрахунку із позивачем. Вказує, що станом на теперішній час між позивачем та відповідачем існує спір щодо правильності нарахування та виплати позивачу належних йому сум грошового забезпечення, Наголошує, що оскільки відповідачем не було дотримано вимоги п. 242 Положення № 1153/2008 щодо проведення остаточного розрахунку з на день його виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , позивач змушений звернутися до суду із даним позовом.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив, в якому зазначив, що як вбачається із рапорту (від 29.05.2024), який є підставою для видання наказу про виключення позивача із списків особового складу та всіх видів забезпечення, останній, станом на 24.06.2024 (дата виключення із списків університету) справи та посаду здав, заборгованостей та зауважень не мав. Підкреслює, що позивач під час свого звільнення зауважень при виключенні зі списків університету не заявляв, із рапортом про не виключення із списків не звертався та надав свою згоду на таке виключення. Тобто позивач не вчиняв будь яких дій, які б свідчили про наявність спору між сторонами. Що стосується вимоги позивача про поновлення його на посаді та скасування наказу начальника Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.06.2024 року № 198 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , всіх видів забезпечення, то звертає увагу на те, що згідно з абз. 7 п. 27 Положення №1153/2008 поновлення на військовій службі здійснюється у зв`язку із незаконним звільненням, якщо строк попереднього контракту про проходження військової служби закінчився. Таким чином, оскільки, позивача було звільнено у спосіб та порядок передбачений чинним законодавством за власним бажанням та за наявності підстав, передбачених ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», то у відповідача відсутні підстави для його поновлення на військовій службі. Таким чином, на думку відповідача, позивача було виключено із списків особового складу військової частини правомірно, у спосіб та порядок передбачений чинним законодавством України, а тому у задоволені позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 , з 31.12.2021 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом № 198 від 24.06.2024 року Полковника ОСОБА_1 , начальника управління розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 , звільненого, наказом командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України (по особовому складу) від 10.06.2024 року № 283 у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) відповідно до п. 36ч.5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов?язок і військову службу» вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3 24.06.2024 року – Позивача виключено зі складу грошового забезпечення Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.
Вважаючи наказ відповідача про виключення його зі списків особовою складу військової частини, всіх видів забезпечення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом про скасування наказу від 24.06.2024 року № 198 та зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 у списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 та на всіх видах забезпечення, починаючи з 24.06.2024 року, зобов?язати відповідача здійснити виключення Позивача зі списків особового складу із дотриманням норм пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, після проведення повного розрахунку по всім видам забезпечення та зарахувати ОСОБА_1 період вимушеного прогулу з 24.06.2024 року по дату виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення полковника ОСОБА_1 до періоду проходження військової служби за контрактом осіб офіцерського складу, та календарної вислуги років, а також нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.06.2024 року по дату виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення полковника ОСОБА_1 , виходячи із суми середньоденного грошового забезпечення за два останніх місяці перед звільненням з військової служби.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
На підставі частини 2 статті 24 Закону № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Перелік підстав для звільнення військовослужбовців з військової служби наведено у статті 26 Закону № 2232-XII.
Згідно з частиною 7 статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008).
Приписами пункту 35 Положення №1153/2008 передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення): за бажанням військовослужбовця - за наявності підстав, передбачених підпунктами «а», «б», «в», «ґ», «ж», «к» пункту 1, а в особливий період (крім строку проведення мобілізації та дії воєнного стану) - за наявності підстав, передбачених підпунктами «а», «б», «в», «ґ», «й» та «к» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII.
Відповідно до пункту 233 розділу XII Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Пунктом 234 Положення №1153/2008 визначено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги роки військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.
За приписами пункту 236 Положення №1153/2008 з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення. Форма, порядок оформлення та зберігання документа, в якому відображається зміст проведення бесіди, визначаються Міністерством оборони України.
Згідно з пунктом 240 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.
Пунктом 242 Положення № 1153/2008 передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Так, 29.05.2024 року позивачем особисто подано рапорт про звільнення з доданими до нього документами, що підтверджують підставами на звільнення з військової служби (міститься до матеріалів справи).
Із вказаного рапорту вбачається наступна інформація: «Прошу Вашого клопотання щодо звільнення мене з військової служби у відставку відповідно до підпункту "б" - за станом здоров`я (на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) пункту з частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов?язок і військову службу" - відповідно до висновку ВЛК "непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».
В подальшому, на виконання вимог пунктів 236, 240 Положення №1153/2008, керівництвом військової частини з позивачем була проведена бесіда з питань його звільнення.
Аркуш бесіди має твердження наступного змісту: «претензій до порядку та терміну подання до звільнення немає».
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач висловив своє бажання звільнитися з військової служби у відставку за підпунктом "б" (за станом здоров`я) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII. Оскільки позивача було звільнено у спосіб та порядок передбачений чинним законодавством України за власним бажанням, на підставі рапорту від 29.05.2024 та за наявності підстав, передбачених статтею 26 Закону № 2232-XII, відповідно у відповідача відсутні підстави для поновлення позивача на військовій службі.
Крім того, судом встановлено, що позивач, під час свого звільнення з військової служби, зауважень при виключенні зі списків університету не заявляв, із рапортом про не виключення із списків не звертався та надав свою згоду на таке виключення, що підтверджується особистим підписом позивача у книзі обліку вибулого та прибулого особового складу, витяг з якої додано представником відповідача до відзиву на позовну заяву.
На підставі викладеного, суд погоджується з доводами представника відповідача, що позивач не вчиняв будь-яких дій, які б свідчили про наявність спору між сторонами. Таким чином, позивача було звільнено та виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 правомірно, у спосіб та порядок передбачений чинним законодавством України.
Щодо твердження позивача про не дотримання відповідачем вимог пункту 242 Положення № 1153/2008 щодо проведення остаточного розрахунку з позивачем на день його виключення зі списків особового складу військової частини, оскільки станом на теперішній час між позивачем та відповідачем існує спір щодо правильності нарахування та виплати позивачу належних йому сум грошового забезпечення, а саме: основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку у загальній кількості 108 діб за 2022-2024 роки; одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 140 діб, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, суд вказує на таке.
Судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у здійсненні розрахунку та виплати позивачу розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), за період з 31.12.2021 по 24.06.2024 до Київського окружного адміністративного суду надійшла лише 30 серпня 2024 року.
При цьому, станом на дату винесення спірного наказу від 24.06.2024 №198 про виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, а саме: 24.06.2024, позивач не вчиняв будь яких дій, які б свідчили про наявність спору між сторонами щодо правильності нарахування та виплати позивачу належних йому сум грошового забезпечення, останній із заявами (рапортами) щодо проведення відповідного перерахунку грошового забезпечення за 2022-2024 роки до Військової частини НОМЕР_1 не звертався, доказів протилежного позивачем суду не надано та матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що оскаржуваний наказ відповідає вимогам законодавства, є таким, що прийнятий в межах повноважень відповідача, у спосіб та порядок передбачений чинним законодавством України.
Отже, оскільки оскаржений наказ прийнято правомірно, відсутні правові підстави для вирішення похідних позовних вимог щодо поновлення позивача на посаді та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Стосовно вимоги позивача про поновлення його на посаді та зарахування йому період вимушеного прогулу з 24.06.2024 по дату виключення зі списків особового складу відповідача та всіх видів забезпечення позивача до періоду проходження військової служби за контрактом осіб офіцерського складу, та календарної вислуги років, то суд звертає увагу на те, що згідно з абзацом 7 пункту 27 Положення № 1153/2008 поновлення на військовій службі здійснюється у зв`язку із незаконним звільненням, якщо строк попереднього контракту про проходження військової служби закінчився.
Отже, враховуючи, що судом встановлено, що позивача було звільнено у спосіб та порядок передбачений чинним законодавством за власним бажанням та за наявності підстав, передбачених статтею 26 Закону № 2232-XII, то підстави для поновлення його на військовій службі відсутні.
Аналогічна правова позиція міститься у Постановах Третього Апеляційного Адміністративного суду Початок форми№240/6467/24 від 12.03.2025, №280/5676/24 від 23.01.2025.
Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.
При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі с, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність свого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає. Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243, 243-246 КАС України, суд,-
в и р і ш и в:
У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.