Справа № 465/2438/26 
Провадження 2/465/3278/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
12.06.2026 року         м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючої судді  Кушнір Б.Б.,
з участю: секретаря судового засідання     Пони Ю.Л.,
представника позивача     ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду у м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - П`ята Львівська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

встановив:

До Франківського районного суду м. Львова звернувся ОСОБА_6 із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - П`ята Львівська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_7 . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.08.2020. У зв`язку з військовою агресію російської федерації щодо України та повномасштабним вторгненням, позивач добровільно пішов до лав Збройних Сил України та у період з 14 листопада 2022 року по даний час перебуває у складі Збройних Сил України. На момент відкриття спадщини позивач безпосередньо був задіяний у захисті Батьківщини, не мав можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини, оскільки його частина перебувала на особливому режимі і для участі у похованні батька його відпустили за межі частини лише на добу. Лише зі спливом певного періоду, позивач звернувся до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Державним нотаріусом заведено спадкову справу №115/2026, номер у спадковому реєстрі 84318820 та надано роз`яснення позивачу про те, що ним пропущено строк на прийняття спадщини, а відтак рекомендовано звернутися до суду для надання додаткового строку для прийняття спадщини за законом. Таким чином позивач вважає, що вказані обставини є підставою для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відтак просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.04.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.06.2026 витребувано у П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
05.06.2026 від П`ятої львівської державної нотаріальної контори Львівської області надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач ОСОБА_6 у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.
Повноважний представник позивача ОСОБА_6 - адвокат Кісь О.Р. у підготовчому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги та провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідачів, які належним чином повідомленні про розгляд справи. У зв`язку із визнанням позову відповідачами просить прийняти рішення за результатами підготовчого судового засідання.
Відповідач ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні 01.06.2026 позов визнав поністю, не заперечив щодо його задоволення, у підготовче засідання 09.06.2026 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Проте суд приймає до уваги, що 09.06.2026 ОСОБА_3 подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, зі змісту якої вбачається, що відповідач позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.
Відповідач ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні 01.06.2026 позов визнав поністю, не заперечив щодо його задоволення, у підготовче засідання 09.06.2026 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Проте суд приймає до уваги, що 09.06.2026 ОСОБА_4 подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, зі змісту якої вбачається, що відповідач позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.
Відповідач ОСОБА_5 у підготовчі засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Проте суд приймає до уваги, що 02.06.2026 ОСОБА_5 подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, зі змісту якої вбачається, що відповідач позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - П`ята Львівська державна нотаріальна контора участь представника у підготовче засідання не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Однак суд приймає до уваги заяву, яка міститься у матеріалах справи про розгляд справи без їх участі.
Суд звертає увагу, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено у ст. 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі.
Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши усі надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи усі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20.09.2023 року.
ОСОБА_7 є рідним батьком позивача – ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 24.09.1971, актовий запис №6535, та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 21.11.2022.
У матеріалах справи міститься копія спадкової справи № 115/2026, заведеної після смерті ОСОБА_7 , якй помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, з матеріалів спадкової справи вбачається, що 02.03.2026 року ОСОБА_6 до П`ятої Львівської державної нотаріальної контора Львівської області було подано заяву про прийняття спадщину за законом після смерті батька позивача – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Спадкова справа №115/2026 заведена на підставі заяви позивача.
Зі спадкової справи вбачається, що спадковдавець на момент відкриття спадщини проживав одиноко та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .
Також в матеріалах спадкової справи міститься договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_2 , витяг про державну реєстрацію права власності на квартиру, якими підтверджується факт приватної власності спадкодавця на вказане нерухоме майно.
Із заповіту ОСОБА_7 від 19.02.2021 року, який зареєстрований в в спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) та має статус чинного, вбачається, що ОСОБА_7 належну йому квартиру за адресою АДРЕСА_2 заповів своїй доньці – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями першої черги за правом представлення є сини рідної сестри позивача ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 від 10.02.2009, актовий запис 1371, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 від 10.07.1996, актовий запис №3570, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_6 від 05.09.2017.
Матеріали спрадкової та судової справи не вбачається доказів прийняття спадщини відповідачами.
Листом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області № 299/02-14/4 від 04.03.2026 року, який скеровано ОСОБА_6 , відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
При цьому, суд враховує, позицію викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) від 16.06.2021 року, згідно якої реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Відповідно до ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Проте, вказаний у ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк не є присічним і сам факт його пропуску не свідчить про остаточну втрату особою права на спадкування.
Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Аналіз зазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Якщо ж у спадкоємця об`єктивних перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 року у справі № 532/2655/19 (провадження № 61-12814св21) вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 474/454/18, провадження № 61-14756св23).
За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини (п. 54, 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_6 , як на підставу своїх порушених прав зазначає, що строк для подання заяви про прийняття ним спадщини пропущений з поважної причини, оскільки позивач перебував у складі Збройних Сил України та у період з 14 листопада 2022 року по даний час перебуває у складі Збройних Сил України, що підтверджується копією військового квитка ОСОБА_6 серії НОМЕР_7 від 14.11.2022 та довідкою т.в.о. начальника відділу персоналу штабу Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного №419 від 30.01.2026, а тому не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк.
Встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про визначення ОСОБА_6 додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Так, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог.
З огляду на наведене суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ст. 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини.
Окремо суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене та те, що відповідачі визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Так, позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 331 грн. 20 коп. 
Виходячи із вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним.
Керуючись ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа П`ята Львівська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_8 додатковий двомісячний строк з дня набрання даним рішенням законної сили для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання, АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання, АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОККПП НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .
Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання, АДРЕСА_5 .
Третя особа: П`ята Львівська державна нотаріальна контора Львівської області, ЄДРПОУ 02899447, місцезнаходження: 79017, м. Львів, вул. Ген. Чупринки, буд. 69.
Текст судового рішення складено 12.06.2026 року.

Суддя Кушнір Б.Б.