УХВАЛА

27 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №420/18745/25
адміністративне провадження № К/990/16148/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,
перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі №420/18745/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених їй виплат.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених їй виплат.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 січня 2022 року по 09 квітня 2022 року та з 01 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 січня 2022 року по 09 квітня 2022 року та з 01 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених їй виплат.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року включно з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року включно з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених їй виплат.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду доказів сплати судового збору у розмірі 1816,80 грн.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто апелянту.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду доказів сплати судового збору у розмірі 1453,44 грн, а також заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням поважних причин такого поновлення.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
09 квітня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі №420/18745/25. Скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
З матеріалів касаційного оскарження встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду доказів сплати судового збору у розмірі 1816,80 грн.
Разом з тим, недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року, усунені не були. При цьому, копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом була отримана 01 січня 2026 року, тобто строк на усунення недоліків сплинув 12 січня 2026 року.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто апелянту.
Відповідач повторно звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду доказів сплати судового збору у розмірі 1453,44 грн, а також заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням поважних причин такого поновлення.
Водночас, апелянтом вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року не виконано, зокрема до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку апеляційного оскарження не надано, при цьому строк для усунення недоліків апеляційної скарги сплив 05 березня 2026 року.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з того, що вони не спростовують правильності висновків суду апеляційної інстанції та зводяться до незгоди скаржника з ухваленим процесуальним рішенням.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, скаржник фактично стверджує про відсутність пропуску строку на апеляційне оскарження, а також про подання заяви про його поновлення, проте такі доводи самі по собі не свідчать про неправомірність висновків суду апеляційної інстанції щодо необхідності усунення недоліків апеляційної скарги у порядку, визначеному статтями 298, 299 КАС України.
Водночас встановлено, що апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу без руху, чітко визначив обов`язок скаржника подати заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із належним обґрунтуванням поважності причин його пропуску, однак у встановлений судом строк такі вимоги виконані не були. 
Посилання скаржника на те, що відповідна заява подавалася разом із апеляційною скаргою, не може бути підставою для висновку про виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки сама по собі наявність такого документа не свідчить про його належність як процесуального клопотання у розумінні КАС України, зокрема за відсутності належного обґрунтування поважності причин пропуску строку.
Доводи касаційної скарги щодо поважності причин пропуску строку, зокрема посилання на особливості бюджетного фінансування та затримку у сплаті судового збору, також не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, оскільки такі обставини мають оцінюватися судом у межах належно оформленого та поданого у встановлений строк клопотання, чого скаржником забезпечено не було.
Інші доводи касаційної скарги, зокрема щодо порушення принципів доступу до правосуддя, пропорційності та посилання на практику Європейського суду з прав людини, фактично зводяться до переоцінки встановлених судом апеляційної інстанції обставин та іншого тлумачення норм процесуального права, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції на стадії вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував норми процесуального права (статтю 299 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі №420/18745/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко