Справа №442/3410/26 
Провадження №2-а/442/61/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої-судді Грицай М.М.,
секретар судового засідання Антоненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені якого діє його представник - адвокат Галишин Андрій Васильович, до старшого інспектора Відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції Дмитришина Володимира Петровича, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
в с т а н о в и в:

Адвокат Галишин А.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого інспектора відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області капітана поліції Дмитришина Володимира Петровича серії ЕНА №7081269 від 24.04.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначеною постановою встановлено, що 24.04.2026 о 15 год 56 хв у с.Зубриця, по вул.Шевченка, ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA CERATO, при цьому, за твердженням працівника поліції, на вітровому склі автомобіля були наявні тріщини та сколи, чим нібито порушено п.31.1 ПДР України, а технічний стан транспортного засобу нібито не відповідав вимогам стандартів. Вважає вказану постанову необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена без належного встановлення події та складу адміністративного правопорушення, без достатнього доказового підтвердження, з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням вимог процесуального закону.
Зазначив, що склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП передбачає не будь-який недолік транспортного засобу, а саме керування транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або транспортним засобом, переобладнаним з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Тобто, для притягнення особи до відповідальності за цією нормою недостатньо загального посилання на те, що технічний стан транспортного засобу “не відповідає вимогам стандартів”. Необхідно довести, що наявний конкретний дефект віднесений чинними правилами саме до таких несправностей, з якими експлуатація транспортного засобу заборонена. Це прямо випливає зі змісту ч.1 ст.121 КУпАП. Однак, у винесеній постанові працівник поліції послався лише на п.31.1 ПДР України, який має загальний характер і встановлює, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинен відповідати вимогам стандартів, правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Сам по собі п.31.1 ПДР не містить вичерпного переліку конкретних несправностей, з якими експлуатація транспортного засобу забороняється, а тому його формальне зазначення в постанові не доводить наявність складу правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП. Для такого доведення відповідач повинен був чітко зазначити, яке саме конкретне правило забороняє експлуатацію транспортного засобу з тріщинами чи сколами на вітровому склі саме за тих обставин, які були встановлені у цій справі. Такого посилання у постанові немає. Більше того, чинний офіційний текст Правил дорожнього руху не містить прямої вказівки, що будь-які тріщини чи сколи на вітровому склі автоматично утворюють технічну несправність, з якою експлуатація транспортного засобу заборонена. У пункті 31.4.7 ПДР дійсно визначено окремі випадки, коли експлуатація транспортного засобу забороняється через інші елементи конструкції, зокрема, якщо немає передбачених конструкцією стекол, якщо на скло встановлено предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість, та в деяких інших випадках. Водночас пряма заборона експлуатації транспортного засобу лише через наявність тріщини чи сколу на вітровому склі в цьому пункті не сформульована. Це має принципове значення, оскільки норми про адміністративну відповідальність підлягають вузькому тлумаченню, а всі сумніви щодо їх застосування мають тлумачитись на користь особи. Таким чином, на переконання сторони позивача, відповідач фактично підмінив конкретну норму заборони експлуатації транспортного засобу загальним посиланням на “вимоги стандартів”. Проте, навіть якщо припустити, що певний ДСТУ або інший технічний документ містить рекомендації чи технічні критерії щодо стану скла, це ще не означає автоматичного виникнення складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП. Для цього потрібен чіткий юридичний зв`язок між виявленим дефектом і прямою забороною експлуатації транспортного засобу відповідно до встановлених правил. У постанові такого юридичного зв`язку не наведено.
Вказує, що склад адміністративного правопорушення передбачає наявність усіх його елементів, зокрема об`єктивної сторони, яка повинна бути доведена належними доказами. У даному випадку відповідачем не доведено, що дії позивача створювали небезпеку для дорожнього руху, що виявлені пошкодження скла підпадають під конкретну нормативну заборону експлуатації транспортного засобу та що мала місце саме та технічна несправність, за яку настає відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП. Фактично постанова ґрунтується на припущенні, що будь-яка тріщина на вітровому склі автоматично утворює склад правопорушення, але такий висновок не випливає безпосередньо ні з ПДР, ні з тексту ч.1 ст.121 КУпАП.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Адвокатом Галишин А.В. подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 та представник ГУ НП у Львівській області в судове засідання не з`явилися, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.
Беручи до уваги викладене, дослідивши письмові докази, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Зі змісту постанови серії ЕНА №7081269 від 24.04.2026 встановлено, що 24 квітня 2026 року о 15.56 год в с. Зубриця, вул.Шевченка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у якого є тріщини та сколи на вітровому склі, чим порушив п. 31.1 ПДР – технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів. Відтак, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. У графі 7 «До постанови додаються» відсутні будь-які відомості.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Частиною 1 ст. 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положеннями ст. 280 КУпАП встановлено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353-ХІІ, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями).
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
У відповідності до п. 31.3 «а» ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.
Згідно зі ст. 23 Закону України № 1315-VII від 05.06.2014 року "Про стандартизацію", національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах. Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами.
Пунктами 1, 2, 6 підрозділу 4 Розділу ІІ «Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки», затверджених наказом Міністерства інфраструктури України за № 710 від 26.11.2012, передбачено, що поле огляду, стан скла, дзеркал або пристроїв заднього огляду, передні склоочисники, склоомивачі перевіряється візуально або приведенням у дію, якщо це необхідно. Наявність сколів чи тріщин вітрового скла перевіряється візуально, за наявності дозволених пошкоджень - вимірюванням геометричних розмірів. На вітровому склі КТЗ не дозволено наявність сколів чи тріщин в зоні роботи склоочисника з боку водія. У інших зонах вітрового скла допускають незначні пошкодження, основні види і максимальні розміри яких наведені у таблиці вказаних Вимог. Зокрема, допустимий розмір тріщини – максимальна довжина 50 мм.
Однак, необхідно зауважити, що зазначені Вимоги (стандарти) застосовуються лише під час перевірки технічного стану колісних транспортних засобів (КТЗ) суб`єктами проведення обов`язкового технічного контролю, а також автомобільними перевізниками, суб`єктами господарювання, які надають послуги з технічного обслуговування, ремонту КТЗ. 
Нормами ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів.
Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.
У той же час, частиною 2 ст. 35 цього Закону визначено, що легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років, не підлягають обов`язковому технічному контролю.
Відповідно до положень цієї статті, обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.
Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.
Перелік технічних несправностей, при яких забороняється експлуатація транспортного засобу наведений у розділі 31 ПДР, а саме «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання».
Однак, в цьому переліку відсутня така несправність, як тріщина та сколи на вітровому склі, тобто ПДР не забороняється експлуатувати транспортний засіб в такому випадку.
Таким чином, при наявності тріщин та сколів на вітровому склі транспортного засобу, яким керував позивач, п. 31.1 ПДР не забороняє його експлуатацію, що у свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 121 КУпАП, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою.
Отже, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА №7081269 від 24.04.2026 є протиправною та підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 665,60 грн. Відтак, відповідно до вимог ст. 139, 143 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача ГУ НП у Львівській області слід стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір.
Керуючись ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені якого діє його представник - адвокат Галишин Андрій Васильович, - задоволити.
Постанову серії ЕНА №7081269 від 24.04.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 гривень – скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Марія Грицай