ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" травня 2026 р. Справа№ 911/1387/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Коробенка Г.П.
суддів: Михальської Ю.Б. 
Кравчука Г.А. 

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.
за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 07.05.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
на рішення Господарського суду Київської області 
від 24.09.2025 (повний текст складено та підписано 20.11.2025)
у справі № 911/1387/25 (суддя Бацуца В.М.)
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс"
про стягнення 196 321, 41 грн
та
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
про стягнення 104 712, 45 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст первісних та зустрічних позовних вимог

ТОВ "Оператор ГТС України" звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до ТОВ "Норма Плюс" про стягнення 136 018, 85 грн пені, 60 302, 56 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо надання послуг з ремонту і технічного обслуговування згідно з договором № 4600006954 від 26.12.2022.
В процесі розгляду справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" звернулося Господарського суду Київської області із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 104 712, 45 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем (за зустрічним позовом) свого обов`язку щодо оплати за надані послуги згідно з договором № 4600006954 від 26.12.2022.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.09.2025 первісний позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 135 821 грн 71 коп. пені, 60 211 грн 76 коп. штрафу та судові витрати 3 023 грн 55 коп. судового збору.
Відмовлено у задоволенні інших позовних вимог первісного позову.
Відмовлено у задоволенні зустрічного позову повністю.
Судові витрати за розгляд зустрічного позову покладено на позивача за зустрічним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд дійшов висновку, що відповідачем частково порушено строки надання позивачу (за первісним позовом) послуг з ремонту і технічного обслуговування та виконання будівельних робіт, у зв`язку з чим позивачем обгрунтовано заявлено до стягнення пеню та штраф. Відповідно до здійсненого судом перерахунку, загальний розмір пені, становить 135 821,71 грн. Також, здійснивши перерахунок штрафу, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача (за первісним позовом) в частині стягнення із відповідача (за первісним позовом) штрафу від вартості робіт, які несвоєчасно виконані за договором у розмірі 60 211,76 грн.
Також суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача (за зустрічним позовом) до відповідача (за зустрічним позовом) про стягнення 104 712, 45 грн основної заборгованості, утриманої відповідачем (за зустрічним позовом) внаслідок неправомірного застосування штрафних санкцій за виконані роботи у листопаді 2023 р. є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачав підстав для задоволення зустрічного позову.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 24.09.2025 у справі №911/1387/25 скасувати в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити первісні позовні вимоги повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог зумовлено помилкою суду при встановленні змісту позовних вимог та обставин правовідносин сторін.
Апелянт наголошує, що повний текст оскаржуваного рішення не відповідає скороченому рішенню, у якому позовні вимоги ТОВ "Оператор ГТС України" задоволено у повному обсязі, натомість повний текст рішення містить резолютивну частину про часткове задоволення позовних вимог.
Крім того, скаржник стверджує, що здійснений судом перерахунок штрафних санкцій з урахуванням коригування актів є помилковим, оскільки таке коригування не стосувалось періоду нарахування штрафних санкцій, які є предметом спору у цій справі.
Також, не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 24.09.2025 у справі №911/1387/25 скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте місцевим судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому скаржник стверджує, що:
- суд не надав належної оцінки фактам виконання договору будівельного підряду № 4600006954 від 26.12.2022, що підтверджується актами приймання-передачі, листуванням сторін та доказами об`єктивної неможливості своєчасного виконання зобов`язань у зв`язку з воєнними діями;
- суд не врахував наявність форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання зобов`язань у встановлений строк, а також не врахував, що об`єктивна неможливість доставки товару через війну виключає застосування санкцій;
- суд не дослідив правових підстав щодо притягнення підрядника до відповідальності за прострочення строків виконання робіт за умовами укладеного між сторонами договору підряду у виді штрафних санкцій (пені, штрафу), зокрема суд не встановив, що відповідальність настає у разі прострочення виконання відповідачем обов`язку зі здачі завершенного будівництвом об`єкта в експлуатацію, тобто за прострочення виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання;
- суд не взяв до уваги правову позицію у справах №№ 911/918/25 та 910/3385/24 які є аналогічними за предметом спору, сторонами та фактичними обставинами, а також розглядались за подібними Договорами, де стороною договору є ТОВ "Оператор ГТС України".
Крім того, апелянт зазначає про відсутність правових підстав для часткового задоволення судом первісних позовних вимог.
Однак, беручи до уваги, що зі змісту прохальної частини апеляційної скарги не вбачається вимоги про скасування рішення суду в частині частково задоволених первісних позовних вимог, суд апеляційної інстанції, з огляду на приписи ч. 1 ст. 269 ГПК України, в в цій частині не переглядає.

Узагальнені доводи та заперечення сторін

26.01.2026 через підсистему "Електронний суд" від позивача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи, викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.
Позивач наголошує на тому, що вимога про стягнення 104 712,45 грн основної заборгованості є безпідставною, оскільки зазначені кошти утримані позивачем в порядку застосування оперативно-господарської санкції, у зв`язку з чим не є заборгованістю взагалі. Крім того, вимога про її скасування ані в досудовому порядку, ані в зустрічній позовній заяві не заявлялась.
Також позивач зазначає про безпідставність доводів відповідача про відстуність підстав для стягнення з ньього штрафних санкцій через наявність обставин непереборної сили.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг, заяви і клопотання сторін

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" у справі №911/1387/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 11.12.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Норма Плюс" у справі №911/1387/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.
30.12.2025 матеріали справи №911/1387/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2026, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/1387/25.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14.01.2026, справу №911/1387/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Михальська Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України на рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі № 911/1387/25. Судове засідання призначено на 05.02.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі № 911/1387/25. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі № 911/1387/25 призначено до спільного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України на рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі №911/1387/25. Судове засідання призначено на 05.02.2026.
Розгляд справи відкладався.
У судовому засіданні 07.05.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 07.05.2026 з`явились представники позивача та відповідача, які надали свої пояснення.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляцційної скарги, просив рішення скасувати в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити первісні позовні вимоги повністю. Також позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив відмовити у її задоволенні.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги повністю. Також відповідач заперечив проти доводів апеляційної скарги позивача, просив відмовити у її задоволенні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

26.12.2022 р. між ТОВ "Оператор ГТС України" (надалі - Замовник) та ТОВ "Норма Плюс" (надалі - Підрядник) укладено договір № 4600006954, згідно з умов пункту 1.1. якого Підрядник за завданням Замовника, відповідно до умов цього Договору, зобов`язується на свій ризик надати Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Купіль) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які, з урахуванням частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (зі змінами та доповненнями), норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, далі іменуються - Роботи). а Замовник - прийняти та оплатити такі Роботи відповідно до умов цього Договору (надалі - Договір).
Згідно з пунктом 1.2. Договору склад, обсяги, вартість Робіт та строки визначені Технічними вимогами і якісними характеристиками (Додаток № 1), Договірною ціною (Додаток № 2) та Графіком виконання робіт (Додаток № 3), які є невід`ємною частиною Договору.
Пунктом 3.1. Договору визначено, що загальна вартість виконуваних Робіт за цим Договором, що є ціною Договору згідно із Договірною ціною (Додаток № 2) становить: 7 018 547, 00 грн (сім мільйонів вісімнадцять тисяч п`ятсот сорок сім гривень 00 коп.) в тому числі ПДВ 20 % 1 169 757, 83 грн (один мільйон сто шістдесят дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят сім гривень 83 коп.).
Пунктами 4.1.- 4.4. Договору визначено, що Підрядник зобов`язується виконати Роботи протягом 365 календарних днів з дати укладання цього Договору з обов`язковим дотриманням погодженого із Замовником Графіку виконання робіт (Додаток № 3), що додається до цього Договору та є невід`ємною його частиною (п. 4.1.).
4.2. Строки виконання Робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у цей Договір у випадках, передбачених чинним законодавством України. 
4.3. Датою закінчення виконаних Підрядником Робіт вважається дата їх прийняття Замовником в порядку, передбаченому Розділом 5 цього Договору. Виконання Робіт може бути закінчено Підрядником достроково за умови письмової згоди Замовника. 
4.4. Місце виконання Робіт (надалі - Об?єкт): - ГРС Купіль, 31226, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Купіль. 
Відповідно до пунктів 5.1., 5.2. Договору передача виконаних Робіт Підрядником і прийняття їх Замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками Сторін (п. 5.1.).
5.2. Акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт готує Підрядник і надає його Замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця. Разом з актом приймання виконаних робіт Підрядник надає Замовнику повний комплект виконавчої документації за звітний період, оформленої належним чином, відповідно до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва. Замовник протягом 5 (п?яти) робочих днів перевіряє достовірність отриманих акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт в частині фактично виконаних Робіт, їх відповідність показникам якості, комплектність виконавчої документації, та, у разі відсутності явних недоліків, підписує його в рамках цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання.
Згідно з п. 6.18. Договору роботи вважаються прийнятими Замовником в повному обсязі шляхом підписання Замовником та Підрядником без зауважень останнього акту приймання виконаних робіт та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних робіт за цим Договором. 
Підпунктом 7.3.1. пункту 7.3. Договору закріплено обов`язок Підрядника виконати якісно та у встановлені Графіком виконання робіт (Додаток № 3) строки Роботи відповідно до Технічних, якісних та кількісних характеристик (Додаток № 1), ДБН та іншої нормативної документації. 
Положеннями пунктів 8.1.- 8.5. Договору передбачено, що жодна зі Сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких умов у разі настання надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога. загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
8.2. Сторони протягом 10 (десяти) календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс-мажора) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс-мажора) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України.
8.3. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі Сторін про неможливість виконання прийнятих за даним Договором зобов?язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово-промислової палати України, позбавляє Сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.
8.4. Сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили виконання зобов?язань за цим Договором продовжується на строк, відповідний строку дії вказаних обставин.
8.5. Якщо обставини непереборної сили безперервно триватимуть понад 90 (дев?яносто) календарних днів. то кожна із Сторін матиме право в односторонньому порядку розірвати Договір, письмово повідомивши про це іншу Сторону не пізніше ніж за 20 (двадцять) календарних днів до очікуваної дати розірвання.
Згідно з п. 11.1. Договору договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами і діє 395 календарних днів. В частині гарантійних зобов`язань Договір діє до закінчення гарантійного строку, а яв частині розрахунків - до їх повного виконання.
Одночасно із укладенням договору між позивачем (за первісним позовом) та відповідачем (за первісним позовом) було підписано Додаток № 1 до договору № 4600006954 від 26.12.2022 р. - Технічні, якісні та кількісні характеристики, Додаток № 2 до договору № 4600006954 від 26.12.2022 р. - Договірна ціна Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Купіль), Додаток № 3 до договору № 4600006954 від 26.12.2022 р. - Графік виконання робіт.
20.12.2023 р. між позивачем (за первісним позовом) та відповідачем (за первісним позовом) було підписано додаткову угоду № 1 до договору № 4600006954 від 26.12.2022 р., положеннями пунктів 1.-3. якої сторони вирішили внести зміни до Договору, а саме: пункт 3.1. Договору викласти в новій редакції: "3.1. Загальна вартість виконуваних Робіт за цим Договором, що є ціною Договору згідно із Договірною ціною (Додаток № 2) становить 7 018 541,65 грн. (сім мільйонів вісімнадцять тисяч п?ятсот сорок одна гривня 65 коп.), в тому числі ПДВ 20 % - 1 169 756,94 грн. (один мільйон сто шістдесят дев?ять тисяч сімсот п?ятдесят шість гривень 94 коп.)" (п. 1.).
2. Додаток № 1 до Договору - "Технічні, якісні та кількісні характеристики" викласти у новій редакції, що додається до цієї додаткової угоди № 1.
3.Додаток № 2 до Договору - "Договірна ціна" викласти у новій редакції, що додається до цієї додаткової угоди № l (надалі - Додаткова угода № 1).
05.01.2024 р. між позивачем (за первісним позовом) та відповідачем (за первісним позовом) було підписано додаткову угоду № 2 до договору № 4600006954 від 26.12.2022 р., положеннями пунктів 1., 3., 4. якої сторони вирішили внести зміни до Договору, а саме: пункт 4.1. Договору викласти в новій редакції: "4.1. Підрядник зобов`язується виконати Роботи протягом 491 календарного дня з дати укладання цього Договору з обов`язковим дотриманням погодженого із Замовником Графіку виконання робіт (Додаток № 3), що додається до цього Договору та є невід`ємною його частиною" (п. 1.).
3. Пункт 11.1. Договору викласти в такій редакції: "11.1. Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами і діє 521 календарний день. В частині гарантійних зобов`язань Договір діє до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання".
4. Додаток № 3 до Договору - "Графік виконання робіт" викласти у новій редакції, що додається до цієї додаткової угоди № 2 (надалі - Додаткова угода № 2).
На виконання умов договору відповідач (за первісним позовом) надав позивачу (за первісним позовом) послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Купіль) та виконав будівельні роботи на загальну суму 6 625 718, 10 грн, що підтверджується актом № 1 від 31.10.2024 р. приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2024 року на загальну суму 163 747, 24 грн, довідковою б/н від 31.10.2024 р. про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2024 р. на загальну суму 163 747, 24 грн, довідкою б/н від 30.09.2024 р. про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2024 р. на загальну суму 696 420, 86 грн, актом № 1К від 03.09.2024 р. приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2024 р. коригування актів Кб2 № 1 за 29 вересня 2023 р. та Кб2 № 1 за 22 листопада 2023 р. на загальну суму корегування -1 296, 96 грн, актом № 3 від 30.09.2024 р. приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2024 р. на загальну суму 49 419, 60 грн, актом № 2 від 30.09.2024 р. приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2024 р. на загальну суму 648 298, 22 грн, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2024 р., актом вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт додатково до акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2023 р., актом вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт додатково до акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2023 р., актом № 1 від 25.04.2024 р. приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2024 р., довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2023 р., актом № 1 від 22.11.2023 р. приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2023 р., актом № 1 від 29.09.2023 р. приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2023 р., актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 56 від 12.05.2023 р., довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2023 р., актом б/н від 07.11.2024 р. про завершення робіт по Договору № 4600006954 від 26.12.2022 р., іншими доказами, наявними в матеріалах справи. 
У березні 2023 р. позивач (за первісним позовом) звернувся до відповідача (за первісним позовом) з претензією ТОВВИХ-25 від 10.03.2025 р. № 15 на суму 196 321 грн 41 коп., у якій вимагав у зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 4600006954 від 26.12.2022 р., сплатити пеню у розмірі 136 018, 85 грн та 60 302, 56 грн штрафу.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів сторін

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та надані сторонами пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" слід задовольнити частково, виходячи з такого.
Рішення суду першої інстанції від 24.09.2025 оскаржується позивачем в частині незадоволених первісних позовних вимог про стягнення з ТОВ "Норма Плюс" на користь ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" 287,94 грн пені та штрафу та відповідачем в частині незадоволених зустрічних позовних вимог про стягнення з ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на користь ТОВ "Норма Плюс" 104 712,45 грн.
В решті рішення суду сторонами не оскаржується, а тому, з огляду на положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.
Згідно з положеннями статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 837 цього ж кодексу за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Положеннями ч. 1 ст. 839 цього ж кодексу передбачено, що підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч. 1 ст. 843 цього ж кодексу у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 846 цього ж кодексу строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що матеріалами справи підтверджено та відповідачем (за первісним позовом) не спростовано, що ТОВ "Норма Плюс" свій обов`язок щодо надання позивачу (за первісним позовом) послуг з ремонту і технічного обслуговування та виконання будівельних робіт частково (на загальну суму 860 168, 10 грн) виконав із порушенням строку, встановленого договором - 30.04.2024 р., що підтверджується актом № 1 від 31.10.2024 р. приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2024 року на загальну суму 163 747, 24 грн, довідковою б/н від 31.10.2024 р. про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2024 р. на загальну суму 163 747, 24 грн, довідкою б/н від 30.09.2024 р. про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2024 р. на загальну суму 696 420, 86 грн, актом № 1К від 03.09.2024 р. приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2024 р. коригування актів Кб2 № 1 за 29 вересня 2023 р. та Кб2 № 1 за 22 листопада 2023 р. на загальну суму корегування мінус 1 296, 96 грн, актом № 3 від 30.09.2024 р. приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2024 р. на загальну суму 49 419, 60 грн, актом № 2 від 30.09.2024 р. приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2024 р. на загальну суму 648 298, 22 грн.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем його договірних зобов`язань позивач (за первісним позовом) просить суд стягнути з відповідача (за первісним позовом) пеню, передбачену договором № 4600006954 від 26.12.2022 р., за періоди прострочення відповідачем (за первісним позовом) виконання свого обов`язку з надання послуг з ремонту і технічного обслуговування та виконання будівельних робіт з 01.05.2024 р. по 29.09.2024 р. та з 01.05.2021 р. по 30.10.2024 р. всього на загальну суму 136 018, 85 грн, а також штраф, передбачений договором № 4600006954 від 26.12.2022 р. у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно виконаних робіт за порушення строку виконання робіт більше ніж 30 календарних днів всього на загальну суму 60 302, 56 грн.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.
Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Відповідно до п. 10.2. договору у випадку несвоєчасного виконання Робіт, передбачених Графіком виконання робіт (додаток № 3), до Підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1% від вартості Робіт, які несвоєчасно виконані, за кожен день прострочення виконання Робіт, а при порушенні строку виконання Робіт більше ніж на 30 (тридцять) календарних днів Підрядник додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно виконаних Робіт.
Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені та штрафу, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, що за розрахунком суду становить 135 821, 71 грн та штрафу, що за розрахунком суду становить 60 211, 76 грн.
Доводи скаржника (позивача за первісним позовом), наведені в апеляційній скарзі про те, що здійснений судом перерахунок штрафних санкцій з урахуванням коригування актів є помилковим, оскільки таке коригування не стосувалось періоду нарахування штрафних санкцій, які є предметом спору у цій справі, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідні коригування були здійснені сторонами в межах укладеного договору та погоджені обома сторонами, про що свідчать їх підписи на коригуючому акті № 1 за 29 вересня 2023 р. та Кб2 № 1 за 22 листопада 2023 р, відповідно правомірним є нарахування штрафних санкцій на фактичну суму робіт, які несвоєчасно були виконанні відповідачем (за первісним позовом), що становить 696 420, 86 грн, а не 697 717, 82 грн, як було заявлено позивачем (за первісним позовом).
Твердження апелянта (відповідача за первісним позовом) про залишення поза увагою судом обставини того, що відповідальність настає у разі прострочення виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання, колегія суддів оцінює критично, оскільки матеріалами справи підтверджено, що розрахунок відповідних штрафних санкцій був здійснений позивачем (за первісним позовом) за прострочення виконання зобов`язань за договором, з урахуванням погодженого в п. п. 1 додатковій угоді №2 від 05.01.2024 строку виконання робіт протягом 491 календарного дня з дати укладення договору (до 30.04.2024), із наступного дня за днем закінчення виконання всіх робіт за договором, тобто з 01.05.2024. 
Щодо посилань апелянта (відповідача за первісним позовом) на наявність форс-мажорних обставин, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Апеляційний суд зазначає, що згідно статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до частини 1 статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Узагальнюючими обставинами непереборної сили є їх об`єктивна і абсолютна дія, яка розповсюджується на невизначене коло осіб та неможливість передбачення та відвернення цих обставин. До таких обставин відносяться перш за все природні та техногенні явища катастрофічного характеру (землетрус, повінь, пожежі тощо), а також соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо).
Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (пункт 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20).
Частиною 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Виходячи з аналізу статті 218 Господарського кодексу України звільнення сторони від відповідальності у разі настання обставин непереборної сили (форс-мажору) відбувається за умови, якщо дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання договірних зобов`язань.
Разом з тим, при вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.
Так, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 та від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і під час їх виникнення сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Також доведення наявності обставин непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності обставин непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17.
Також Верховний Суд у своїй практиці неодноразово підкреслював, що сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом існування таких обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не зобов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат Торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та в сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18). Адже визнання сертифіката Торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.
Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 42, 44 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється, зокрема, на основі принципів комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.
Тому, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17, від 13.11.2018 у справі № 910/2376/18).
Разом з цим, суд першої інстанції вірно відзначив, що події, на які відповідач (за первісним позовом) посилається, як на обставини непереборної сили, - військову агресію РФ проти України, введення воєнного стану, постійні масовані ракетні обстріли, проведення уповноваженими органами заходів мобілізація, фактично вже мали місце на дату укладання договору, що вказує на повну обізнаність відповідача (за первісним позовом) про їх існування на момент укладення договору з позивачем (за первісним позовом).
Крім того, існуючи події, на які відповідач (за первісним позовом) посилається, як на обставини непереборної сили, однаковою мірою впливають та стосуються обох сторін договору, - позивача (за первісним позовом) і відповідача (за первісним позовом).
До того ж колегія суддів враховує, що наразі позивач (за первісним позовом) також здійснює свою господарську діяльність в умовах воєнного стану, а тому надання переваги, в даному випадку одному приватному сектору над іншим суперечить принципу справедливості. Відтак, є необґрунтованими доводи апелянта в частині настання форс-мажорних обставин у спірних правовідносинах, як підстава для звільнення останнього від стягнення правомірно нарахованих штрафних санкцій. Таким чином, відсутні підстави для застосування положень ст. 617 ЦК України.
Щодо зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 104 712, 45 грн, колегія суддів зазначає таке.
Положеннями ст. 235 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) закріплено, що за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.
Як було зазначено вище, відповідно до п. 10.2. Договору у випадку несвоєчасного виконання Робіт, передбачених Графіком виконання робіт (додаток № 3), до Підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1% від вартості Робіт, які несвоєчасно виконані, за кожен день прострочення виконання Робіт, а при порушенні строку виконання Робіт більше ніж на 30 (тридцять) календарних днів Підрядник додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно виконаних Робіт.
Пунктами 10.12., 10.13. Договору визначено, що зобов`язання Підрядника, встановлені даним Договором. забезпечується оперативно-господарськими санкціями, що передбачені ст. 236 Господарського кодексу України, зокрема, але не виключно:
10.12.1. Замовник має право отримати суму нарахованих штрафних санкцій та збитків, заподіяних невиконанням та/або неналежним виконанням Договору Підрядником, з сум, які підлягають виплаті Підряднику. Оперативно-господарська санкція застосовується до Підрядника після того, як він не сплатив у визначений строк штрафні санкції та/або збитки згідно з розрахунком штрафних санкцій та/або збитків, направленого на його адресу. Про застосування оперативно-господарської санкції Замовник зобов`язаний письмово повідомити Підрядника. 
10.12.2. Замовник має право відмовитись від встановлення на майбутнє господарських відносин з Підрядником на підставі п. 4 ч.1 ст. 236 Господарського кодексу України у разі невиконання та/або неналежного виконання Підрядником зобов`язань за цим Договором. Замовник самостійно приймає рішення про застосування такого виду оперативно-господарських санкцій та повідомляє Підрядника впродовж 7 (семи) робочих днів з дати прийняття відповідного рішення із зазначенням дати, з якої починається їх застосування, шляхом направлення відповідного письмового повідомлення на адресу Підрядника, вказану в розділі 15 Договору та/або електронну адресу Підрядника, вказану в п. 14.13. Договору.
10.13. Застосування оперативно-господарської санкції не звільняє Підрядника від виконання зобов`язань за цим Договором.
З матеріалів справи слідує, що в листопаді 2023 року відповідач (за зустрічним позовом) звернувся до позивача (за зустрічним позовом) із вимогою № ТОВВИХ-23-17066 від 28.11.2023 про сплату штрафних санкцій, в якій зазначив зокрема наступне: "в порушення умов п. 2 Додатку № 3 (Графік виконання робіт) до Договору Підрядник неналежно виконав свої зобов`язання щодо виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажних робіт, електромонтажних робіт протягом 300 календарних днів з дати підписання договору (тобто до 22.10.2023). Підрядником надано акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 та акт вартості устаткування до нього від 22.11.2023 р. на загальну суму 3 610 774, 21 грн. Такі дії є порушенням господарських зобов`язань. Оскільки Підрядник порушив строки виконання робіт щодо виготовлення/придбання та доставки обладнання, монтажних робіт, до Підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 % від вартості Робіт, які несвоєчасно виконані, за кожен день прострочення виконання Робіт в сумі 104 712,45 грн. Враховуючи вищевикладене інформуємо, що у випадку незадоволення цієї вимоги у строк до 01.12.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" будуть застосовані оперативно-господарські санкції відповідно до пункту 10.12.1 Договору від 26.12.2022 № 4600006954 та сума зазначених штрафних санкцій (та/або збитків) у розмірі 104 712,45 грн буде утримана з суми грошових коштів, які підлягають сплаті на користь ТОВ "Норма Плюс" за умовами Договору".
У грудні 2023 р. відповідач (за зустрічним позовом) надіслав позивачу (за зустрічним позовом) повідомлення № ТОВВИХ-23-17529 від 04.12.2023 про застосування оперативно-господарської санкції по Договору від 26.12.2022 № 4600006954, яким повідомив останнього про застосовування Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до ТОВ "Норма Плюс" оперативно-господарської санкції, передбаченої п. 10.12.1 Договору від 26.12.2022 № 4600006954 та утримання суми штрафних санкцій у загальному розмірі 104 712, 45 грн 45 коп. із суми грошових коштів 3 610 774, 21 грн, які підлягають сплаті на користь ТОВ "Норма Плюс" за умовами Договору від 26.12.2022 № 4600006954 на підставі акту приймання виконаних будівельних робіт №1 та акту вартості устаткування до нього від 22.11.2023.
22.04.2024 р. позивач (за зустрічним позовом) звернувся до відповідача (за зустрічним позовом) із листом Вих. № 154 від 22.04.2024 р. щодо зупинення виконання робіт, до повного виконання Замовником своїх зобов`язань, в якому зазначив, що за результатами виконання робіт у листопаді 2023 року, які передані у відповідності до актів приймання виконаних робіт, з боку Замовника було порушено умови Договору та безпідставно утримано суму нарахованих штрафних санкцій у розмірі 104 712, 45 грн із загальної вартості виконаних робіт.
Судом вище встановлено, а також не заперечується безпосередньо позивачем (за зустрічним позовом), що позивач (за зустрічним позовом) свій обов`язок щодо виконання робіт з виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи виконав частково (на суму 3 610 774, 21 грн) із порушенням строку, встановленого договором, - 22.11.2023 р., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 та актом вартості устаткування до нього від 22.11.2023 р., наявним в матеріалах справи, тому є вірним висновок суду першої інстанції про наявність законних підстав для застосування відповідачем (за зустрічним позовом) оперативно-господарських санкцій на підставі положень ст. 235 Господарського кодексу України та пунктів 10.2., 10.12., 10.13. договору.
Інші доводи, на які посилалися скаржники під час розгляду даної справи в частині вирішення спору по суті, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позову.
Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Разом з цим, з апеляційної скарги ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" вбачається, що однією з підстав скасування оскаржуваного судового рішення є порушення судом першої інстанції норм процесуального права, адже суд з власної ініціативи в порядку виправлення описки вніс виправлення до резолютивної частини скороченого рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі №911/1387/25, вказавши:
- у п. 1 резолютивної частини рішення замість слів: "Первісний позов задовольнити повністю" слова: "Первісний позов задовольнити частково";
- у п. 2 резолютивної частини рішення замість слів: "136 018 (сто тридцять шість тисяч вісімнадцять) грн 85 (вісімдесят п`ять) коп. пені, 60 302 (шістдесят тисяч триста дві) 56 (п`ятдесят шість) коп. штрафу та судові витрати 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 (нуль) коп. судового збору" слова: "135 821 (сто тридцять п`ять тисяч вісімсот двадцять одна) грн 71 (сімдесят один) коп. пені, 60 211 (шістдесят тисяч двісті одинадцять) 76 (сімдесят шість) коп. штрафу та судові витрати 3 023 (три тисячі двадцять три) грн 55 (п`ятдесят п`ять) коп. судового збору";
- а також доповнив резолютивну частину рішення пунктом наступного змісту: "Відмовити в задоволенні інших позовних вимог первісного позову".
Відповідно до частин першої та другої статті 243 Господарського процесуального кодексу України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
Правила цієї статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат і строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання (аналогічний висновок викладено в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 904/10956/16, від 11.01.2022 у справі № 921/730/13-г/3, якими відмовлено в задоволенні заяви учасника справи про виправлення описки).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 817/777/16 сформульовано висновок про те, що можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) орфографічна, граматична, пунктуаційна помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Арифметична помилка - це неточність у розмірі присудженого, неправильність арифметичних розрахунків. Такі помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Як правило, описка як мовна помилка, не спотворює текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: помилкове розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів тощо.
Так, зі змісту резолютивної частини повного тексту рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2025 у справі №911/1387/25, вбачається, що за наслідками розгляду справи первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 135 821 грн 71 коп. пені, 60 211 грн 76 коп. штрафу та судові витрати 3 023 грн 55 коп. судового збору. Відмовлено в задоволенні інших позовних вимог первісного позову. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову повністю. Судові витрати за розгляд зустрічного позову покладено на позивача за зустрічним позовом.
Проте, така редакція резолютивної частини повного тексту рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2025 у справі №911/1387/25 не відповідає резолютивній частині скороченого рішенні Господарського суду міста Києва від 24.09.2025 у справі №911/1387/25, з якого вбачається, що первісний позов було задоволено повністю. Вирішено стягнуи з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 136 018 грн 85 коп. пені, 60 302 грн 56 коп. штрафу та судові витрати 3 028 грн 00 коп. судового збору. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову повністю. Судові витрати за розгляд зустрічного позову покладено на позивача за зустрічним позовом.
Проте, вказана редакція резолютивної частини повного тексту рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2025 у справі №911/1387/25 складена з урахуванням прийнятої судом ухвали про виправлення описки від 20.11.2025 у скороченому рішенні Господарського суду міста Києва від 24.09.2025 у справі №911/1387/25, якою вирішено:
- внести виправлення до скороченого рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2025 р. у справі № 911/1387/25, вказавши у п. 1 резолютивної частини рішення замість слів: "Первісний позов задовольнити повністю" слова: "Первісний позов задовольнити частково".
- внести виправлення до скороченого рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2025 р. у справі № 911/1387/25, вказавши у п. 2 резолютивної частини рішення замість слів: "136 018 (сто тридцять шість тисяч вісімнадцять) грн 85 (вісімдесят п`ять) коп. пені, 60 302 (шістдесят тисяч триста дві) 56 (п`ятдесят шість) коп. штрафу та судові витрати 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 (нуль) коп. судового збору" слова: " 135 821 (сто тридцять п`ять тисяч вісімсот двадцять одна) грн 71 (сімдесят один) коп. пені, 60 211 (шістдесят тисяч двісті одинадцять) 76 (сімдесят шість) коп. штрафу та судові витрати 3 023 (три тисячі двадцять три) грн 55 (п`ятдесят п`ять) коп. судового збору".
- внести виправлення до скороченого рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2025 р. у справі № 911/1387/25, доповнивши резолютивну частину рішення пунктом наступного змісту: Відмовити в задоволенні інших позовних вимог первісного позову.
Оцінюючи ступінь судової дискреції при виправленні помилки в рішеннях суду, суд апеляційної інстанції у цьому питанні звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, яка зазначала, що описка, виправлення якої у судовому рішенні допускається відповідно до статті 243 ГПК України, - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу, яка може спотворити текст судового рішення чи призвести до його неправильного сприйняття. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не може змінювати суть свого рішення, він лише усуває ті неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи на його правосудність.
У будь-якому випадку нормами ГПК України суду не надано право змінювати зміст (суть) прийнятого ним рішення у порядку виправлення описки. При вирішенні питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст, суть судового рішення незалежно від його юридичного значення чи зовнішнього оцінного сприйняття (розуміння) (схожі за змістом правові висновки викладено в пунктах 124, 125 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 провадження № 11-84сап21).
Водночас, у пунктах 126, 128 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що: (1) законодавством передбачені певні способи усунення правозастосовних помилок. Порушення, що допускаються у правозастосовній діяльності суддями, можуть бути усунуті лише у правовий спосіб, у протилежному випадку такі дії суду матимуть ознаки волюнтаризму та не відповідатимуть сподіванням суспільства щодо допустимих форм реалізації правосуддя; (2) зміна суті судового рішення у спосіб виправлення описки не відповідає меті правосуддя у демократичному суспільстві, яка полягає у необхідності забезпечення кожному справедливого та публічного розгляду його справи судом, установленим законом. Помилки, допущені судом при прийнятті та виготовленні судового рішення, не можуть виправдовувати вчинення судом дій з їх виправлення у спосіб, не передбачений процесуальним законодавством. У протилежному випадку правосуддя втрачає ознаки легітимності як процесуальна діяльність. Такі методи роботи суддів не викликатимуть суспільної довіри та матимуть наслідком ігнорування цінностей правосуддя. Вони не можуть виправдовуватися необхідністю забезпечення єдності судової практики чи верховенства права, оскільки за своєю суттю становлять ігнорування процесуального права, дотримання якого очікується суспільством як складової частини верховенства права.
Таким чином, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст і суть судового рішення незалежно від його юридичного значення чи зовнішнього оцінного сприйняття (розуміння).
З урахуванням наведених висновків Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає, що викладення судом першої інстанції резолютивної частини повного тексту свого судового рішення з фактично іншим, від проголошеного результатом розгляду справи в суді першої інстанції, не є тотожним процесуальній дії з виправлення описки в судовому рішенні, передбаченій статтею 243 ГПК України, і не може кваліфікуватися судом як описка, яка може бути виправлена в порядку зазначеної статті ГПК України.
Такі дії суду першої інстанції спрямовані на зміну суті резолютивної частини повного тексту рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі №911/1387/25.
Так, за приписами статті 240 ГПК України: рішення суду (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час проголошення повного рішення суду суд може оголосити лише його вступну та резолютивну частини та негайно вручити копії такого рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні (частина перша); головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження (частина третя); у разі проголошення у судовому засіданні скороченого (вступної та резолютивної частин) рішення суд повідомляє, коли буде складено повне рішення (частина шоста); рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи (частина сьома); після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом (частина восьма).
Відповідно до частин другої, третьої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Проте оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає, оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, зокрема, приписів статті 240 ГПК України , що може бути усунуто лише у правовий спосіб, а не в порядку статті 243 ГПК України, як помилково вважав суд першої інстанції.
Колегія суддів зауважує, що закріплений статтею 3 ГПК України принцип верховенства права перебуває у нерозривному зв`язку із принципами юридичної визначеності та законності.
Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Незмінність є елементом законної сили судового рішення, але не правовим наслідком набрання ним цієї сили. Вона є властивістю рішення суду як процесуального документа, як акта правосуддя, що набувається ним незалежно від набрання законної сили.
Суд, який ухвалив рішення після його проголошення, не має права його змінити або скасувати, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом, чого у справі, яка переглядається, не встановлено.
Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, серед іншого, вимагає того, щоб у разі остаточного вирішення судами питання їхнє рішення не ставилося під сумнів. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1 ст. 277 ГПК України).
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуальної права, що полягає в тому, що судом першої інстанції було змінено зміст резолютивної частини повного тексту рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі №911/1387/25 під виглядом виправлення описки у скороченому тексті рішення від 24.09.2025 у справі №911/1387/25, на підставі ухвали суду від 20.11.2025, доводи апелянта в цій частині знайшли своє підтвердженя, з огляду на що апеляційна скарга ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі №911/1387/25 слід скасувати. Прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", слід задовольнити частково, рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі №911/1387/25 - скасувати. Прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат, а витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційних скарг відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянтів.
Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі № 911/1387/25 скасувати.
Первісний позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" (08170, вул. Набережна, буд. 33, с. Віта-Поштова, Фастівський район, Київська область; ідентифікаційний код 32917708) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, пр. Гузара Любомира, буд. 44, м. Київ; ідентифікаційний код 42795490) 135 821 (сто тридцять п`ять тисяч вісімсот двадцять одна) грн 71 (сімдесят один) коп. пені, 60 211 (шістдесят тисяч двісті одинадцять) 76 (сімдесят шість) коп. штрафу та судові витрати 3 023 (три тисячі двадцять три) грн 55 (п`ятдесят п`ять) коп. судового збору.
Відмовити в задоволенні інших позовних вимог первісного позову.
Відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю.
Судові витрати за розгляд зустрічного позову покласти на позивача за зустрічним позовом.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційних скарг покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України".
Матеріали справи №911/1387/25 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.05.2026

Головуючий суддя Г.П. Коробенко 

Судді Ю.Б. Михальська

Г.А. Кравчук