П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 561/1481/25
Провадження № 22-ц/4815/723/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача – Шимківа С.С.,
суддів: – Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М., 

учасники справи:  
позивач – керівник Вараської окружної прокуратури в інтересах держави, 
в особі Зарічненської селищної ради,
відповідач –  ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Гарбаром Олександром Миколайовичем на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 січня 2026 року (ухвалене у складі судді Світличного Р.В., повний текст рішення суду складено 05 січня 2026 року) у справі за позовом керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Зарічненської селищної ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2025 року керівник Вараської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Зарічненської селищної ради звернувся до Зарічненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі.
Позов обґрунтовував тим, що з Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, відомості і документи якої є офіційними, 24 листопада 2020 року зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт серії РВ051201123465 по об`єкту: "Будівництво житлового будинку з вбудованим магазином", адреса: АДРЕСА_1 . 
Замовником будівництва об`єкту є ОСОБА_1 . Будівництво здійснювалося на земельній ділянці з кадастровим номером 5622255101:05:005:0036 площею 0,25 га, з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 
Згідно даних Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, 19 квітня 2021 року зареєстровано декларацію серії РВ101210419524 про готовність до експлуатації об`єкта: "Будівництво житлового будинку з вбудованим магазином". У декларації зазначено, що будівельні роботи виконувались у строк з 17 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року. 
Згідно даних Декларації РВ101210419524 від 19 квітня 2021 року вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію становить 481 тис грн, у т.ч. витрати на будівельні роботи 300 тис грн. У розділі "Пайова участь" вказано, що кошти пайової участі не сплачувалися на підставі п.13 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20 вересня 2019 року.
Крім того, відповідно до відомостей Декларації РВ101210419524 від 19 квітня 2021 року у розділі "Терміни будівництва", строк введення об`єкта в експлуатацію становить 19 квітня 2021 року. 
Згідно технічного паспорта на житловий будинок з вбудованим магазином від 05 квітня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , площа забудови складає 513 кв.м. Відповідно до витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно, 22 квітня 2021 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок з вбудованим магазином, об`єкт житлової нерухомості – так. Загальною площею 513 кв.м. Підстава для реєстрації: технічний паспорт, серія та номер: 527 виданий 05 квітня 2021 року та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: РВ051201123465. 
Згідно інформації Зарічненської селищної ради № 2748 від 20 жовтня 2025 року, договорів про сплату пайової участі між ОСОБА_1 та селищною радою не укладалося. 
Кошти пайової учать у розвиток інфраструктури населеного пункту від ОСОБА_1 до бюджету Зарічненської селищної ради не надходили.
Рішенням Зарічненської селищної ради від 25 листопада 2016 року за № 367/11/2016 затверджений Порядок розрахунку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури Зарічненської селищної ради.
Порядок визначає умови залучення коштів замовників будівництва для розвитку інфраструктури з урахуванням соціально-економічної важливості об`єктів будівництва.
24 листопада 2020 року Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області зареєструвало повідомлення про початок виконання будівельних робіт РВ051201123465 на об`єкт "Будівництво житлового будинку з вбудованим магазином с. Іванчиці Зарічненського району Рівненської області".
Замовником будівництва об`єкта є відповідач ОСОБА_1 .
У розділі "Пайова участь" вказано про звільнення від оплати на підставі п.13 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" № 132-1X від 20 вересня 2019 року. Однак це стосується об`єктів, будівництво яких розпочате після 01 січня 2021 року.
Згідно з даними інформації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, загальна кошторисна вартість об`єкта будівництва становить 481 тис грн, отже розмір пайової участі, що підлягає сплаті становить 9620,00 грн. (481 000 грн х 2%).
Відповідач у добровільному порядку кошти у вказаному розмірі не перерахував.
Просив суд стягнути з  ОСОБА_1 в дохід місцевого бюджету Зарічненської територіальної громади грошові кошти у сумі 17301,05 грн, з яких 9620,00 грн – безпідставно збережені кошти пайової участі, 6384,33 грн – інфляційні втрати, 1296,72 грн – три проценти річних.
Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 січня 2026 року позов керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Зарічненської селищної ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Зарічненської селищної ради (ЄДРПОУ 043856З2, вул. Центральна, 11, селище Зарiчне, Вараський район, Рівненська область) в дохід місцевого бюджету Зарічненської територіальної громади грошові кошти у сумі 17 301,05 гривень, з яких 9620,00 грн – основна сума боргу, 6384,33 грн – інфляційні втрати, 1296,72 грн – три проценти річних.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Рівненської обласної прокуратури (33000, Рівненська область м. Рівне, вул. 16 Липня, 52, р/р UA228201720343130001000015371, МФО 820172, ЄДРПОУ 02910077, банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) судовий збір за подання до суду даної позовної заяви у розмірі 2422,40 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до Зарічненської селищної ради із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Зарічненська селищна рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів. На теперішній час право позивача є порушеним, а тому в силу статті 1212 ЦК України несплачені кошти безпідставно збережені замовником будівництва відповідачем та підлягають стягненню на користь позивача.
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Гарбара О.М., оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що виходячи із змісту рішення Зарічненської селищної Ради Рівненської області сьомого демократичного скликання (одинадцята сесія) від 25 листопада 2016 року № 367/11-20161, воно взагалі не створює обов`язків для відповідача щодо сплати пайового внеску, оскільки величина пайової участі визначається у договорі, укладеному з селищною радою відповідно до встановленого розміру пайової участі у розвитку інфраструктури, з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами та на підставі розрахунку, який є невід`ємною частиною договору. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.)
Відповідно до Закону № 132-IX від 20.09.2019 р. повністю скасовано пайову участь у розвитку інфраструктури населених пунктів. Забудовники, не зобов`язані укладати договори пайової участі та сплачувати внески. Договори, укладені до 2020 року, залишаються чинними, а зобов`язання за ними – обов`язковими до виконання, отже відповідач не міг укласти Договір пайової участі, у той же час інший порядок Зарічненською селищною радою не врегульовано, зокрема не внесено змін до вищезазначеного Рішення сесії та не приведено його до відповідності Закону № 132-IX від 20.09.2019 р.
Після завершення будівництва, тобто після 31.12.2020 р. відповідач вводячи об`єкт в експлуатацію 17.11.2020 р. не мав обов`язку сплачувати пайовий внесок, оскільки почав діяти Закон № 132-IX від 20.09.2019 р., яким повністю скасовано пайову участь з 01.01.2021 року.
Додає, що прокурором наведено невірні розрахунки коштів пайової участі.
Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що без договору та строку виконання прострочення не може настати, а тому ст. 625 ЦК не застосовується.
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове – про відмову у задоволенні позову.
20 лютого 2026 року Вараська окружна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, у якому полизкається на законність оскаржуваного рішення.
Вказує, що дійсно на момент прийняття в експлуатацію житлового будинку з вбудованим магазином, за адресою: АДРЕСА_1 . (19.04.2021) статтю 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" було виключено на підставі Закону №132-ІХ (з 01.01.2020).
Однак, Закон №132-ІХ врегулював відповідні правовідносини у пункті 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" та установив, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайова участь) у такому розмірі та порядку, зокрема - розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування (підпункт 1 частини 2); - замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва (підпункт 3 частини 2); - пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію (підпункт 4 частини 2). 
При цьому договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до момента їх повного виконання.
З огляду на викладене, доводи відповідача, про незаконність рішення, з огляду на нібито відсутність у нього обов`язку, щодо сплати коштів пайової участі, як замовника будівництва, є безпідставними.
Просить про залишення рішення без змін, а апеляційної скарги – без задоволення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності в Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер РВ051201123465, 24.11.2020 зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт серії РВ051201123465 по об`єкту: "Будівництво житлового будинку з вбудованим магазином", адреса: АДРЕСА_1 . Замовником будівництва об`єкту є ОСОБА_1 . Будівництво здійснювалось на земельній ділянці з кадастровим номером 5622255101:05:005:0036 площею 0,25 га, з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 27-34).
19.04.2021 зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта серії РВ101210419524 по об`єкту: "Будівництво житлового будинку з вбудованим магазином". У декларації зазначено, що будівельні роботи виконувались у строк з 17.11.2020 по 31.12.2020. Вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію становить 481 тис. грн, у т.ч. витрати на будівельні роботи 300 тис.грн. У розділі "Пайова участь" вказано, що кошти пайової участі не сплачувались на підставі п.13 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019. Згідно даних розділу "Терміни будівництва", строк введення об`єкта в екслуатацію становить 19.04.2021.
Згідно технічного паспорта на житловий будинок з вбудованим магазином від 05.04.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , площа забудови складає 513 кв.м.
Відповідно до витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно, 22.04.2021 ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок з вбудованим магазином, об`єкт житлової нерухомості – так. Загальною площею 513 кв.м. Підстава для реєстрації: технічний паспорт, серія та номер: 527 виданий 05.04.2021 та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: РВ051201123465.
Згідно інформації Зарічненської селищної ради №2748 від 20.10.2025, договорів про сплату пайової участі між ОСОБА_1 та селищною радою не укладався. Кошти пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту від ОСОБА_1 до бюджету Зарічненської селищної ради не надходили (а.с. 13).
Покликаючись на збереження замовником будівництва, без достатньої правової підстави за рахунок власника земельних ділянок коштів, які мав заплатити у вигляді пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту, позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання повернути ці кошти органу місцевого самоврядування на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI).
За статтею 1 Закону № 3038-VI замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.
Частиною першою статті 2 цього Закону вказано, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.
У справі, яка переглядається в апеляційному порядку встановлено, що на час отримання відповідачем дозволу на виконання будівельних робіт була чинною стаття 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідно до частини другої якої замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (частина третя статті 40 Закону № 3038-VI у вказаній редакції).
Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами (норми частини п`ятої статті 40 Закону № 3038-VI у вказаній редакції).
Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (норми частини дев`ятої статті 40 Закону № 3038-VI у вказаній редакції).
Зі змісту статті 40 Закону № 3038-VI (у вказаній редакції) вбачається, що у наведених у цьому Законі випадках перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а положення договору лише визначають суму, що належить до перерахування. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим на підставі закону.
Аналогічні за змістом висновки були викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 911/594/18, від 22.08.2018 у справі № 339/388/16-ц, від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20.
За змістом зазначених норм, відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинне бути виконане до прийнятті новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.
Разом з тим 01.01.2020 набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX (далі - Закон № 132-IX), якими статтю 40 Закону № 3038-VI виключено.
Згідно з пунктом 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.
За змістом Закону № 132-IX та прикінцевих та перехідних положень до нього, з 01.01.2020 у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання, є лише договори про пайову участь, укладені до 01.01.2020.
Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Зовнішнім виразом зміни правового регулювання суспільних відносин є процес втрати чинності одними нормами та/або набуття чинності іншими. 
Так, при набранні чинності новою нормою права передбачається розповсюдження дії цієї норми на майбутні права і обов`язки, а також на правові наслідки, які хоча й випливають із юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми права, проте настають після набрання чинності новою нормою права.
Водночас зміна правових норм і врегульованих ними суспільних відносин не завжди збігаються. У певних випадках після скасування нормативного акта має місце його застосування компетентними органами до тих відносин, які виникли до втрати ним чинності та продовжують існувати у подальшому. Такі правовідносини є триваючими. При цьому триваючі правовідносини повинні виникнути під час дії норми права, що їх регулює, та існувати після втрати нею чинності.
Стаття 40 № 3038-VI визначала зобов`язання замовника будівництва, який має намір забудови земельної ділянки, шляхом перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, де здійснюється будівництво, у строк до прийняття об`єкта в експлуатацію. Прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. Одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію у відповідності із частиною другою статті 331 ЦК України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.
Аналізуючи правову природу цих правовідносин, можна зробити висновок, що з моменту завершення будівництва та прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію правовідносини забудови припиняються, а тому не можна вважати, що на них поширюються положення статті 40 Закону № 3038-VI після втрати нею чинності.
Крім того, пунктом 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX визначено, що ця норма права застосовується лише до договорів, які підписані до 1 січня 2020 року. Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають.
Разом з тим, абзацом першим пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX визначено, що договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.
Законодавцем під час внесення змін до Закону № 3038-VI (шляхом виключення статті 40 вказаного Закону на підставі Закону № 132-IX) було чітко визначено підстави та порядок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту щодо об`єктів, будівництво яких було розпочато до внесення законодавчих змін, а саме:
- договори пайової участі, укладені до 01.01.2020 на підставі вимог статті 40 Закону № 3038-VI, залишались дійсними та підлягали до їх повного виконання і після виключення вказаної статті (абзац перший пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX). Тобто істотні умови, зокрема щодо розміру пайової участі, строку сплати пайової участі, відповідальності сторін, які відповідно до закону підлягали врегулюванню у таких договорах, залишались незмінними;
- якщо станом на 01.01.2020 такі об`єкти не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені та оскільки з 01.01.2020 встановлений статтею 40 Закону № 3038-VI обов`язок щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів пайової участі, як і обов`язок щодо укладення відповідного договору, перестав існувати, тому законодавцем було визначено нормативне регулювання таких правовідносин прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX. Зокрема абзацом 2 пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX визначено розмір та порядок пайової участі замовників будівництва.
Отже, розмір та порядок пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту без відповідної вказівки у законі не можуть по-новому визначатись нормами абзацу другого пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX, якщо відповідні істотні умови були визначені укладеним до 01.01.2020 договором про пайову участь, який згідно абзацу першого вказаного пункту Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX є дійсним та продовжує свою дію до моменту його повного виконання.
Наведене свідчить про те, що норми абзацу першого та другого пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX не перебувають у взаємозв`язку та не є взаємодоповнюючими.
Згідно правової позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 910/9548/21 касаційний суд вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій про те, що передбачений у абзаці другому пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX обов`язок замовників будівництва протягом 2020 року перерахувати пайову участь до відповідних місцевих бюджетів стосується лише тих випадків, коли із цими замовниками були укладені відповідні договори про сплату пайової участі до 1 січня 2020 року.
Так, абзацом другим пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:
1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):
для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;
для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування;
2) пайова участь не сплачується у разі будівництва:
об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів;
будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення;
будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла;
індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках;
об`єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів;
об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури;
об`єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру;
об`єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів;
об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу);
об`єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків;
об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства;
об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель промислових;
об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до силосів для зерна та складських майданчиків (для зберігання сільськогосподарської продукції);
3) замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;
4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію;
5) кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту;
6) інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
Зі змісту наведених норм вбачається, що передбачений прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:
(1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;
(2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.
Тож у вказаних двох випадках, ураховуючи вимоги підпунктів 3, 4 абзацу другого пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.
Системний аналіз зазначених норм та обставин дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:
- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;
- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.
Згідно правової позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 910/9548/21, для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01.01.2020 не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абзацом другим пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію. У випадку, якщо замовниками вищевказаних об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, ураховуючи викладені у постанові від 14.12.2021 зі справи № 643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту буде звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.
Оскільки у справі, яка переглядається в апеляційному порядку будівництво об`єкту розпочато 24 листопада 2020 року, станом на 01.01.2020 в експлуатацію він не введений, договорів про сплату пайової участі не був укладений, замовником вищевказаного об`єкту будівництва не дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) до дати прийняття такого об`єкту в експлуатацію, Вараською окружною прокуратурою, в інтересах держави в особі Зарічненської селищної ради підставно та обґрунтовано подано позов до відповідача про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України. 
З огляду на вищезазначені положення чинного законодавства та практику Верховного Суду щодо розгляду аналогічних спорів, яка є усталеною, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 на користь Зарічненської селищної ради в дохід місцевого бюджету Зарічненської територіальної громади грошові кошти у сумі 17 301,05 гривень, з яких 9620,00 грн – основна сума боргу, 6384,33 грн – інфляційні втрати, 1296,72 грн – три проценти річних.
Доводи апеляційної скарги щодо не правильності розрахунку несплаченого пайового внеску та безпідставності стягнення 3 % річних та інфляційних втрат апеляційним судом відхиляються, з огляду на наступне.
Згідно технічного паспорта на житловий будинок з вбудованим магазином від 05.04.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , площа забудови складає 513 кв.м.
Відповідно до витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно, 22.04.2021 ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок з вбудованим магазином, об`єкт житлової нерухомості – так. Загальною площею 513 кв.м. Підстава для реєстрації: технічний паспорт, серія та номер: 527 виданий 05.04.2021 та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: РВ051201123465.
Зарічненською селищною радою приймалось рішення № 367/11-2016 від 25.11.2016 "Про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури Зарічненської селищної ради", яким затверджено Порядок залучення, розрахунок розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури Зарічненської селищної ради, який був чинний станом на 01.01.2020. Згідно п.п. 3 п. 2.6. вказаного Порядку, відсоток сплати пайової участі в залежності від виду будівництва визначений відповідно до вартості будівництва становить 2 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.
Згідно даних Декларації від 19.04.2021 № РВ101210419524, вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію становить 481 тис.грн.
Отже, зважаючи на норми абз. 2 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX, розмір пайової участі, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 до місцевого бюджету Зарічненської територіальної громади на підставі ч.1 ст. 1212 ЦК України складає 9 620 гривень (481 000 * 2%). 
 
Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і процентів річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
 
За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.
 
Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.
Отже, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.
Тому, в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються три проценти річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.
 
Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, якою Велика Палата Верховного Суду підтвердила аналогічний висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 15.04.2015 у справі № 910/2899/14 та у постанові від 01.06.2016 у справі №910/22034/15, а також у постанові Верховного Суду від 15 липня 2021 у справі № 910/6053/19.
 
З огляду на викладене, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги Вараської окружної прокуратури, в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних у розмірі: 6384,33 грн – інфляційні втрати, 1296,72 грн – три проценти річних.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Гарбаром Олександром Миколайовичем залишити без задоволення, а рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 січня 2026 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач         Шимків С.С.

Судді:           Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.