справа № 165/120/26 
провадження №2/165/470/26  

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 червня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,
з участю секретаря Король І.С.,
представника позивача Улибіної-Вельгус М.В.,
відповідача ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, -
встановив:
15.01.2026 Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Улибіна-Вельгус М.В. звернулася до суду в інтересах позивача з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, визначений судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 20.02.2020. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 з відповідачем ОСОБА_3 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2017 року по 28 листопада 2022 року. Від шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі судового наказу Нововолинського міського суду по справі № 165/351/20 від 20.02.2020 щомісячно з позивача стягуються на користь відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання їхніх спільних дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред?явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 04.02.2020 р. до досягнення дітьми повноліття.
Вказує, що позивач ОСОБА_2 також перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , 17 березня 2023 року по 19 лютого 2025 рік. Від шлюбу сторони мають спільного сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 04 вересня 2025 року головним державним виконавцем Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ладік О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу Нововолинського міського суду Волинської області № 165/3129/25 від 03.09.2025.
Вказує, що у позивача суттєво змінився матеріальний стан, оскільки 12 листопада 2024 року було розірвано контракт із Військовою частиною НОМЕР_1 , згідно з яким він проходив військову службу у Збройних силах України, та отримував грошове забезпечення. Станом на сьогодні він працевлаштувався на ПрАТ «Нововолинський ливарнийзавод», де займає посаду учня оператора верстатів з програмним керуванням.Окрім того, позивач ще з дитинства має серйозні проблеми із серцем, у зв?язку з чим потребує спеціального харчування, ліків та постійного контролю за здоров?ям. 
Вказує, що визначені розміри аліментів на утримання дітей є надто великими, оскільки він також добровільно несе додаткові витрати на утримання дітей, окрім призначених аліментів, тому просить зменшити розмір стягуваних аліментів, які є неспівмірними з його можливостями, наголошуючи, що його матеріальне становище змінилося і в даний час він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі. 
Просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Нововолинського міського суду Волинської області у справі №165/351/20 від 20 лютого 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 (однієї третьої) частки на 1/4 (одну четверту) частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Та зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Нововолинського міського суду Волинської області у справі №165/3129/25 від 29 серпня 2025 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 (однієї чверті) на 1/6 (одну шосту) частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився. Представник позивач ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити в повному об`ємі з підстав наведених у позові.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову (а.с.54)
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в частині заявлених позовних вимог у задоволенні позову відмовити за безпідставністю з підстав наведених у відзиві. Зазначила, що аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягуються судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області №165/3129/25 в розмірі від заробітку (доходу) позивача. Вказує, що вона отримає соціальну допомогу в розмірі 860 грн в місяць, дитина потребує коштів для повноцінного забезпечення та розвитку. Не заперечила, що оплату за садочок вона не сплачує, оскільки дитина користується пільгами, через те, що батько має статус УБД, однак ствердила, що потребує значних коштів для придбання ліків, одяг, харчування, також син потребує ортопедичне взуття. Також вказала, що з 01.1.2026 відповідач не сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 . Наголошує, що обставина, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, зокрема суттєва зміна матеріального стану у зв`язку з звільненням з військової служби 12.11.2024 мали місце задовго до початку стягнення відповідачем аліментів на утримання спільного сина. Наголосила, що з долученої до позову довідки про доходи вбачається, що з початку стягнення аліментів матеріальний стан позивача навпаки покращився, він влаштувався на роботу і з жовтня 2025 року по січень 2026 року отримував заробітну плату в розмірі значно вищому від мінімальної заробітної плати і прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також вказує, що відповідно до медичної документації, поданої позивачем, він є працездатним, не має порушення функцій, а листки тимчасової непрацездатності вказують лише на тимчасову втрату працездатності. Також наголошує, що відповідач ОСОБА_3 визнає позовні вимоги, тобто зменшення розміру аліментів на утримання двох дітей до однієї чверті заробітку (доходу), з огляду на таке, сумарний розмір аліментів на утримання трьох дітей позивача не буде перевищувати половини його заробітку (доходу), що відповідає встановленому законом мінімум на утримання трьох дітей. Вважає, що зменшення розміру аліментів порушить інтереси неповнолітньої дитини. Не вбачає підстав для зміни розміру аліментів, а тому у задоволенні позову просить відмовити.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду показання свідка ОСОБА_9 , письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 з відповідачем ОСОБА_3 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2017 року по 28 листопада 2022 року, який рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 28.11.2022, що набрало законної сили 29.12.2022, розірвано. Від шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.9,10,12)
Судовим наказом Нововолинського міського суду по справі № 165/351/20 від 20.02.2020 присуджено до стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 щомісячно аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред?явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 04.02.2020 р. до досягнення дітьми повноліття (а.с.14).
Старшим державним виконавцем Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 12.08.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання вищевказаного судового наказу Нововолинського міського суду Волинської області № 165/351/20 від 26.06.2022 (зворот а.с.16).
Крім цього, позивач ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , 17 березня 2023 року по 19 лютого 2025 рік, який рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 19.02.2025, що набрало законної сили 24.03.2025 розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11,13).
Судовим наказом Нововолинського міського суду по справі №165/3129/25 від 29.08.2025 присуджено до стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред?явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з28.08.2025 до досягнення дитиною повноліття (а.с.15).
Головний державний виконавець Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ладік О.С. від 04 вересня 2025 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного судового наказу Нововолинського міського суду Волинської області № 165/3129/25 (зворот а.с.16).
У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона є матір`ю позивача, метою якого є, щоб його діти отримували аліменти в однаковому розмірі. Не заперечила, що на даний момент позивач працевлаштований на випробувальному терміні, оскільки має намір працювати на СТО. Зазначила, що ОСОБА_2 має проблеми зі здоров`ям в тому числі ваду серця з дитинства, що є неоперабельною. Наголосила, що позивач сплачує аліменти, несе витрати на утримання дітей. У разі неспроможності їх утримувати бере у неї кошти в борг. Зазначила, що старші онуки проживають з нею, а менший онук ОСОБА_8 інколи приходить в денну пору доби. Наголосила, що після звільнення з військової служби у позивача стан здоров`я погіршився, однак до лікарів він не звертався зараз, купує собі без призначення лікаря, знеболювальні ліки.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. (частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до частин другої, третьої статі 150, статті 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; утримувати дитину до повноліття.
Згідно з частинами першою - третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 підставою для зменшення розміру аліментів зазначав ту обставину, що у нього від моменту призначення аліментів, розмір яких він просить зменшити, відбулося погіршення матеріального становища, оскільки він звільнився з військової служби, працевлаштувався на ПрАТ «Нововолинський ливарний завод», де займав посаду учня оператора верстатів з програмним керуванням, припинив трудовий договір згідно з ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Має проблеми зі здоров`я, та потребує кошти на лікування (а.с.17-24,49).
Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). 
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 
Враховуючи визнання позову відповідачем ОСОБА_3 в частині позовних щодо зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд позов задовольняє і зменшує розміраліментів, які стягуються на підставі судового наказу Нововолинського міського суду Волинської області у справі №165/351/20 від 20 лютого 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , на утримання спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 (однієї третьої) частки на 1/4 (одну четверту) частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Щодо зменшення розміру аліментів, стягуваних на підставі судового наказу Нововолинського міського суду Волинської області у справі №165/3129/25 від 29 серпня 2025 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 (однієї чверті) на 1/6 (одну шосту) частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку слід зазначити таке.
У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). 
Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання щодо зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Позивачем не надано суду переконливих доказів погіршення матеріального стану чи погіршення стану здоров`я. 
Натомість, із приєднаних до матеріалів справи копій медичної документації та з показання свідка ОСОБА_9 вбачається, що незадовільний стан здоров`я, зокрема вада серця у позивача виникла з дитинства, а не в період після призначення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 . Також судом встановлено, що позивач припинив трудовий договорі за власним бажанням, а не через неможливість виконання обов`язків за станом здоров`я. 
Також відповідно до довідки начальника відділу Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України станом на 01.01.2026 заборгованість по виконавчому провадженні № 79012082 становила 15760,16 грн, яка, як встановлено під час розгляду справи, сплачена позивачем. 
Також суд не бере до уваги посилання позивача на погіршення майнового стану у зв`язку із звільненням з військової служби, оскільки відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2024 №324 солдат за контрактом ОСОБА_2 звільнений наказом командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 12 листопада 2024 року №484-РС з військової служби у запас згідно з підпунктом «ґ» пункту 3 частини 5 пункту 3 частини 12 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», натомість судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , видано судом 29.08.2025. Тобто зміна матеріального стану у зв`язку з звільненням з військової служби 12.11.2024 мали місце задовго до початку стягнення відповідачем аліментів на утримання спільного сина. 
Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , тому, виходячи з наведених позивачем доводів, враховуючи заперечення відповідача, матеріальний стан сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав ненадання позивачем достатніх, належних та допустимих доказів, які б свідчили про погіршення його майнового стану.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи норми статті 141 ЦПК України суд залишає сплачений судовий збір за позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 позивачем .
Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 
Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір щодо позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 в розмірі 1331,20 грн, що підтверджується документально.
З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст. 141,142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 665,60 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача 665,60 грн. сплаченого судового збору. 
На підставі викладеного, ст.ст.182, 184, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов задоволити частково.
Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Нововолинського міського суду Волинської області у справі №165/351/20 від 20 лютого 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , на утримання спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 (однієї третьої) частки на 1/4 (одну четверту) частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
У задоволенні позову в частині зменшення розміру аліментів на підставі судового наказу Нововолинського міського суду Волинської області у справі №165/3129/25 від 29 серпня 2025 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 (однієї чверті) на 1/6 (одну шосту) частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. сплаченого судового збору.
Повернути позивачу ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого 15 січня 2026 року за квитанцією ID 2407-9660-4688-3898 в сумі 1331,20 грн, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Представник позивача: адвокат Улибіна-Вельгус Марта Віталіївна, адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
Відповідачі: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;
ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук