Справа № 209/8571/25
Провадження № 2/209/780/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" червня 2026 р. м. Кам`янське
Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді - Ковальової-Писаревої А.Б.,
за участю секретаря - Лушпай І.І.,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

ВСТАНОВИВ:
Представник ТОВ "Споживчий центр" Омельяненко Р.Р. звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09 листопада 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 09.11.2024-100000855 відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 11000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , строком на 98 днів з процентною ставкою у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 15% від суми кредиту та дорівнює 1650 грн. 00 коп. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка - 110,00 грн. Проте, всупереч вимог договору, позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов договору, погашення кредиту та відсотків за кредитом. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед ТОВ «Споживчий центр» складає 28930,00 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту - 11000,00 грн., заборгованості по процентам - 10780,00 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) в розмірі 1650,00 грн. та неустойки 5500,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №09.11.2024-100000855 від 09 листопада 2024 року у розмірі 28930,00 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 30 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.
23 лютого 2026 року до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача адвоката Дубової О.А. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник просить задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №09.11.2024-100000855 від 09 листопада 2024 року в розмірі 11000,00 грн., яка є заборгованістю за тілом кредиту, та суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 912,00 грн., в задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. На обґрунтування відзиву зазначає, що відповідач не заперечує укладення ним вищевказаного споживчого кредиту, за яким він отримав грошові кошти в сумі 11000,00 грн. Проте, він заперечує проти стягнення з нього суми заборгованості за процентами, комісією та неустойкою. Відповідач 26 серпня 2022 року був призваний по мобілізації у Збройні Сили України ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу, приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, з 10 жовтня 2023 року є учасником бойових дій. Під час проходження військової служби (внаслідок контузії) отримав захворювання, що пов`язане з проходженням військової служби, визнаний особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни. 14 червня 2025 року ОСОБА_1 , на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з наявністю інвалідності, виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . Вказане вище підтверджує, що ОСОБА_1 упродовж усього строку кредитування був військовослужбовцем. За наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором «суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Даний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21. Крім того, кредитним договором (з комісією за надання кредиту) встановлено саме комісію за надання кредиту, це положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за надання кредиту, є нікчемним /а.с.50-53/.
Представник позивача Омельяненко Р.Р. в судове засідання не з`явився, в тексті позовної заяви просив розглядати справу за відсутності представника ТОВ "Споживчий центр" /а.с.8/.
Представник відповідача адвокат Дубова О.А. надіслала через систему "Електронний суд" заяву про розгляд справи без її участі та без участі відповідача, позовні вимоги просила задовільнити частково на підставі відзива на позовну заяву.
Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін згідно вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
09 листопада 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Електронний кредитний договір №09.11.2024-100000855 (кредитної лінії), шляхом підписання Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) та Заявки на отримання кредиту за допомогою одноразового ідентифікатора Е111 (код з смс-повідомлення), що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявкою від 09 листопада 2024 року, заявкою від 09 листопада 2024 року, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №09.11.2024-100000855 (кредитної лінії) та паспортом споживчого кредиту /а.с.17-25/.
Згідно умов укладеного кредитного договору, відповідач отримав у кредит грошові кошти у розмірі 11000,00 грн. строком на 98 днів з дати його надання, дата повернення кредиту – 14 лютого 2025 року, зі сплатою відсотків в розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1650,00 грн. Неустойка 110,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання, що підтверджується заявкою від 09 листопада 2024 року /а.с.22-23/.
Згідно п.2.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) (далі - Пропозиція), електронний кредитний договір, частиною якого є пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Закону України «Про електронну комерцію» /а.с.21, оберт/.
Пунктом 4.1. Пропозиції передбачено надання кредиту на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4731-21ХХ-ХХХХ-0893 /а.с.21/.
Відповідач електронним цифровим підписом ( одноразовий ідентифікатор - Е111) підписав Пропозицію про укладання кредитного договору (оферти) /а.с.22/ та Заявку на отримання кредиту /а.с.23/, чим підтвердив укладання кредитного договору та отримав на свій рахунок (номер картки № НОМЕР_3 ) кошти у розмірі 11000,00 грн, а отже, акцептовано умови Договору, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №75-2910 від 29 жовтня 2025 року про переказ коштів /а.с.13/.
ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 28930,00 грн, що складається із: заборгованість за основним боргом в розмірі 11000,00 грн, заборгованість по процентам в розмірі 10780,00 грн., комісія за надання - 1650,00 грн. та неустойка 5500,00 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком /а.с.14/.
Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уклав вищезазначений договір, за умовами якого отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок.
Факт отримання коштів відповідачем не заперечується.
Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладанням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію", вищевказаний кредитний договір № 09.11.2024-100000855 прирівнюється до укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст.1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.
У ч.1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст.1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Нормою ст 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки.
Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Відповідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів та неустойки, відповідач, посилаючись на те, що він з 26 серпня 2022 року був призваний по мобілізації у Збройні Сили України ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу, приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, з 10 жовтня 2023 року є учасником бойових дій, що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_4 , посвідченням учасника бойових дій /а.с.57/.
Під час проходження військової служби (внаслідок контузії) отримав захворювання, що пов`язане з проходженням військової служби, визнаний особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни, що підтверджується довідкою №226 військово-лікарської комісії від 19 лютого 2025 року, довідкою військово-лікарської комісії від 04 квітня 2025 року №2025-0404-1043, пенсійним посвідченням /а.с.58-59/.
14 червня 2025 року ОСОБА_1 , на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з наявністю інвалідності, виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується Витягом з наказу №270 командира військової частини НОМЕР_2 від 14 червня 2025 року /а.с.60/.
Виходячи з викладеного, просив зменшити позовні вимоги до тіла кредиту у зв`язку із поширенням на нього п.15 ч.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей та встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту.
У ст.ст.1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
У п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
У постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі №426/4264/19 викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Враховуючи наведені норми законодавства, висновок Верховного Суду та встановлені обставини, суд вважає, що на час укладення кредитного договору №09.11.2024-100000855 від 09 листопада 2024 року та в період виконання його умов, на відповідача ОСОБА_1 поширювались пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», оскільки він був військовослужбовцем, тобто, у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом та неустойки.
Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі №642/548/21 зроблено правовий висновок та зазначено, що за наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором «суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Крім того, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц викладено висновок про те, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредитної заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.
Таким чином, включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості за комісією є необґрунтованими з зазначених вище підстав, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах.
Оскільки кредитним договором (з комісією за надання кредиту) встановлено саме комісію за надання кредиту, це положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за надання кредиту, є нікчемним.
Приймаючи до уваги викладені обставини, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, пільги, передбачені п.15 ст 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які поширюються на відповідача як військовослужбовця, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 11000,00 грн., оскільки відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих процентів, комісії та неустойки в силу положень п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей».
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Враховуючи факт часткового задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пропорційно до задоволених вимог розмір судового збору 921,06 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263 – 265, 279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.133А) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.133А) заборгованість за кредитним договором №09.11.2024-100000855 від 09 листопада 2024 року в розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень 00 копійок. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.133А) сплачений позивачем судовий збір у розмірі 921 (дев`ятсот двадцять одна) гривня 06 копійок.
В задоволенні іншої частинипозовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 17 червня 2026 року.

Суддя А.Б.Ковальова-Писарева