ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2026 м.Дніпро Справа №908/3979/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач)
суддів: Віннікова С.В., Висоцького А.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»
на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.04.2026 (суддя Лєскіна І.Є., повний текст рішення складено 27.04.2026) у справі №908/3979/25
за позовом заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави 
в особі позивача Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) 
до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» 
про стягнення 38704,68 грн
ВСТАНОВИВ: 

Короткий зміст позовних вимог.
Заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення 38704,68 збитків, завданих державі, порушенням природоохоронного законодавства.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на те, що ДСГП «Ліси України», як постійний лісокористувач, в порушення ст. ст. 19, 63, 86, 89, 90 Лісового кодексу України не забезпечило охорону і збереження лісових насаджень, тобто допустило протиправну бездіяльність, наслідком якої стала незаконна порубка невстановленими особами 6 дерев породи «Ясень» на підвідомчій відповідачу території. У результаті вказаного порушення державі заподіяно шкоду у сумі 38704,68 грн, розраховану згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», яку прокурор, посилаючись на п. 5 ч. 2 ст. 105, ст. 107 Лісового кодексу України, ст. 1166 ЦК України, просить стягнути з відповідача на користь Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.04.2026 у справі №908/3979/25 позовні вимоги задоволено повністю:
- стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь держави збитки, завдані порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сфері охорони, захисту та використання лісів в сумі 38704,68 грн на користь Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області);
- стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя кошти, витрачені у 2025 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 2422,40 грн.
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач неправомірно не здійснив належних заходів для збереження лісонасаджень на земельній ділянці, постійним користувачем якої він є. Вказане, на думку суду, свідчить про наявність як вини відповідача, так і протиправної поведінки, а також причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, які спричинили збитки.
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків, завданих внаслідок незаконної порубки лісу, та задоволення позовних вимог у цій справі щодо стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища в результаті порубки лісу, у розмірі 38704,68 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 15.04.2026 у справі №908/3979/25 та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Ключові аргументи відповідача зводяться до наступного:
- відсутній причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідача та шкідливими наслідками у вигляді завдання шкоди незаконною порубкою, також відсутня вина відповідача, адже останнім було вжито всіх залежних від нього дій, спрямованих на організацію належної охорони лісу та недопущення самовільних та незаконних рубок на території лісового фонду;
- судом першої інстанції не вказано жодної дії, якої відповідач не вчинив, а мав би вчинити, щоб запобігти незаконній порубці лісу, також не вказано перелік дій (заходів), спрямованих на охорону лісових ресурсів, недотримання яких відповідачем безпосередньо призвело до незаконної порубки лісових ресурсів;
- проігноровано дію форс-мажорних (введення воєнного стану на території України та встановлення комендантської години на території України) в силу яких відповідач не мав можливості в повній мірі здійснювати заходи щодо охорони лісів.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.
25.05.2026 від першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти вимог апеляційної скарги, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.
В обґрунтування своєї позиції прокурор зазначив, що саме внаслідок бездіяльності працівників відповідача, яка полягає у незабезпеченні підприємством достатньої, необхідної, належної охорони і захисту лісів від незаконної порубки на підвідомчій території, стала можливим і відбулась вирубка дерев невстановленими особами, що спричинило завдання державі шкоди.
При цьому, прокурор наголосив на тому, що не важливо хто конкретно здійснив незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної порубки дерев третіми особами.
Враховуючи наведене, прокурор виснував про те, що порушення відповідачем вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач), суддів: Віннікова С.В., Висоцького А.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.04.2026 у справі №908/3979/25; розгляд даної апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу, інших заяв та клопотань протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. 
Зазначену ухвалу надіслано всім учасникам справи в електронні кабінети через систему «Електронний суд» 14.05.2026 об 16:07, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа.
У ході апеляційного розгляду даної справи Центральним апеляційним господарським судом, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 2 ст. 273 ГПК України.
Клопотань від учасників справи про розгляд апеляційної скарги з їх повідомленням (викликом) до суду не надходило.
Не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, піднаглядним Шевченківській окружній прокуратурі слідчим відділом відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 12022082080001733 від 08.11.2022 за ч. 1 ст. 246 КК України за фактом незаконної порубки лісу по вулиці Базовій у місті Запоріжжя, а саме в кварталі 1 виділі 5 Запорізького лісництва Державного підприємства «Пологівське лісомисливське господарство». 
Під час досудового розслідування встановлено, що 07.11.2022 працівниками Запорізького лісництва Державного підприємства «Пологівське лісомисливське господарство» під час обліку офіційної вирубки дерев на території 1 кварталу виявлено незаконну рубку лісових насаджень невстановленими особами на території 1 кварталу виділу 5 за орієнтовними координатами 47.835373,35.271581 Запорізького лісництва Державного підприємства «Пологівське лісомисливське господарство», що входить до складу Державного лісового фонду України та знаходиться в постійному користуванні Запорізького лісництва Державного підприємства «Пологівське лісомисливське господарство», правонаступником якого на цей час є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України». 
З метою підтвердження фактів порушення вимог природоохоронного законодавства та розміру завданих державі збитків, слідчим із залученням лісничого проведено огляд місця події та виявлено незаконну рубку 6 дерев породи «Ясень»: пень № 1 діаметром 33 см; пень № 2 діаметром 29 см; пень № 3 діаметром 19 см; пень № 4 діаметром 24 см; пень № 5 діаметром 35 см; пень № 6 діаметром 46 см. до ступеня припинення росту без відповідного дозволу. 
Крім того, вказане правопорушення підтверджено Актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 07.11.2022, складеного представниками Запорізького лісництва Державного підприємства «Пологівське лісомисливське господарство». 
Вказаний огляд (місця порубки невстановленими особами лісових насаджень) проведено майстром лісу Запорізького лісництва Державного підприємства «Пологівське лісомисливське господарство» Жуковим К.С., за участю лісничого вказаного підприємства Ушакова В.А. 
Допитаний під час досудового розслідування кримінального провадження майстер лісу Жуков К.С. пояснив, що під час проведення огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства заміри пнів незаконно зрублених дерев здійснювались з використанням сертифікованої рулетки, замірявся діаметр кожного пня та зазначалася порода дерева. 
У відповідь на запит слідчого від 09.09.2023 листом від 13.10.2023 № 550 Філія «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» повідомила про те, що ділянка за координатами 47.835373,35.271581 розташована у кварталі 1 виділ 5 Запорізького лісництва та належить до Філії «Запорізьке лісове господарство» та знаходиться в користуванні підприємства. 
Окрім того з`ясовано, що ділянка за координатами 47.835373,35.271581, на якій виявлено незаконну рубку лісових насаджень невстановленими особами, відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку має кадастровий номер 2310100000:07:052:0380, категорія земель – землі лісогосподарського призначення, перебуває на праві постійного користування у Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та належить Запорізькій обласній державній адміністрації.
За цим фактом відділенням поліції ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області розпочато кримінальне провадження №12022082080001377 від 08.11.2022 за ч. 1 ст. 246 КК України щодо незаконної порубки лісових насаджень державного лісового фонду України, а саме по вулиці Базовій в місті Запоріжжя в кварталі 1 виділ 5 Запорізького лісництва Державного підприємства «Пологівське лісомисливське господарство». 
Розмір завданих державі збитків складає 38704,68 грн, який підтверджено Актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 07.11.2022 у кварталі 1 виділ 5 Запорізького лісництва Державного підприємства «Пологівське лісомисливське господарство», складеним та підписаним майстром лісу Запорізького лісництва Державного підприємства «Пологівське лісомисливське господарство» Жуковим К.С., а також підписаний учасником огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства Ушаковим В.А., який також є представником Запорізького лісництва Державного підприємства «Пологівське лісомисливське господарство» (лісничий). 
Розрахунок збитків здійснений представником Філії «Запорізьке лісомисливське господарство» ДСГП «Ліси України» Коваленком С., відповідно до вимог Додатків 1, 2 «Такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення та неприпинення росту» до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665, якою затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу (далі – постанова від 23.07.2008 №665). 
Крім того, розрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев породи «Ясень» до ступеня припинення росту здійснювався Державною екологічною інспекцією Південного округу (Запорізька та Херсонська області) від 23.10.2025 на підставі листа відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області під час досудового розслідування кримінального провадження №12022082080001733 від 08ю11.2022.
Також, відповідно до висновку експерта від 26.01.2024 №СЕ-19/108-23/15449-ФХЕД, сума шкоди завданої довкіллю в результаті незаконної порубки лісу, що здійснювалась за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова (координати 47.835373,35.271581), становить 38704,68 грн, які на цей час не відшкодовані. 
З огляду на перебування спірної земельної ділянки у постійному користуванні відповідача та встановлений факт незаконної порубки дерев, суд першої інстанції визнав доведеними обставини заподіяння державі шкоди у розмірі 38704,68 грн унаслідок порушення вимог лісового та природоохоронного законодавства.

Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1-4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та/або відзиві на неї. При цьому апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 269 Господарського процесуального кодексу України, зокрема якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглянувши оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність встановлення місцевим господарським судом фактичних обставин справи, повноту їх правової оцінки та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що звернення прокурора з позовом відповідає вимогам ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 4, 53 ГПК України, оскільки наявні порушені інтереси держави у сфері охорони навколишнього природного середовища, а уповноважений орган - Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області) маючи відповідні повноваження, не вжив заходів щодо самостійного судового захисту, що свідчить про її пасивну поведінку. Прокурор дотримався субсидіарної ролі, належно обґрунтував підстави представництва та повідомив уповноважений орган про звернення до суду.
Щодо суті спору, місцевий господарський суд обґрунтовано виходив із того, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
За змістом ст. 16 Цивільного кодексу України до способів захисту прав і законних інтересів віднесено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частинами 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а шкода - наслідком такої протиправної поведінки.
Отже, суди, розглядаючи спори про стягнення збитків, мають встановлювати обставини щодо наявності всіх елементів складу правопорушення у їх сукупності.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.
Слід зазначити, що господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.
Відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства, (лісові відносини) регулюються, зокрема Лісовим кодексом України.
За приписами ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства.
Положеннями ст. 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Частиною 5 ст. 86 Лісового кодексу України передбачено, що забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.
Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на, зокрема постійних лісокористувачів.
За приписами ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у, зокрема незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.
Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Статтею 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.
Системний аналіз положень ст. 86, п. 1 ч. 2 ст. 105, ст. 107 Лісового кодексу України дає підстави для висновку про те, що у випадку порушення вимог щодо організації охорони і захисту лісів, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, до того ж, підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. При цьому, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (аналогічний висновок міститься у постановах від 18.05.2023 у справі №914/669/22, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі №909/976/17).
Для покладення на постійного лісокористувача обов`язку з відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу через незабезпечення охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, першочерговим є з`ясування обставини щодо встановлення факту порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, тобто у даному випадку, здійснення незаконної порубки дерев.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався доведеністю прокурором належними та допустимими доказами в порядку вимог статей 74, 76-77 ГПК України наявності складу цивільного правопорушення, що є необхідною умовою для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди.
З аналізу наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що земельна ділянка, на якій здійснено незаконну порубку дерев, перебувала у постійному користуванні Філії «Запорізьке лісове господарство» відповідно до ч. 5 Розділу VIII Прикінцевих положень Лісового кодексу України, тобто до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.
Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом п.1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт (затверджено Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року), планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.
Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 21.09.2021 № 509 діяльність Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» припинено шляхом реорганізації та приєднання до Державного підприємства «Пологівське лісомисливське господарство». Пунктом 7 Наказу визначено, що Державне підприємство «Пологівське лісомисливське господарство» є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство».
Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання реформування управління лісової галузі» від 07.09.2022 № 1003, утворено Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (код 44768034) (далі ДСГП «Ліси України») та приєднано до нього спеціалізовані державні лісогосподарські підприємства, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів.
Разом з тим, наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 04.11.2022 № 961 припинено Державне підприємство «Пологівське лісомисливське господарство» шляхом реорганізації, а саме приєднання до ДСГП «Ліси України». Пунктом 8 Наказу визначено, що ДСГП «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Пологівське лісомисливське господарство».
Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
У складі ДСГП «Ліси України» діяла Філія «Запорізьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», код ЄДРПОУ 45027174, місцезнаходження: Україна, 69104, Запорізька область, місто Запоріжжя, вул. Чумаченка, 15-В.
Відповідно до п. 7.1 Положення про Філію «Запорізьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» затверджене наказом ДСГП «Ліси України» від 16.12.2022 №42 (далі по тексту Положення про Філію), Філія «Запорізьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України» володіє та користується майном, земельними ділянками, мисливськими угіддями, якими наділило її Підприємство для досягнення мети діяльності Філії. Відповідно до п. 10.5.6. Положення про Філію зазначено, що їй надано право виступати відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом відповідачу. У відповідності до п. 2.1 Положення про Філію, Філія створена з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів. Основним напрямом діяльності Філії «Запорізьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України», серед інших, є забезпечення охорони лісів від незаконних рубок (п. 2.2.2 Положення).
Водночас, відповідно до Наказу генерального директора ДП «Ліси України» від 12.04.2024 № 695 Філію «Запорізьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» припинено шляхом її закриття, а все майно, активи та пасиви прийняті на облік Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Таким чином, правонаступником майна, прав та обов`язків ДП «Пологівське лісомисливське господарство» є ДСГП «Ліси України», у складі якого наразі діє Філія «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі -Філія).
Також, викопіювання з планшету кварталу 1 виділу 5 Запорізького лісництва Державного підприємства «Пологівське лісомисливське господарство», з урахуванням правонаступництва ДСГП «Ліси України» після ДП «Пологівське лісомисливське господарство» підтверджують право постійного користування ДСГП «Ліси України» на земельні лісові ділянки, на яких здійснено самовільну рубку дерев.
Відтак, відповідач, як постійний лісокористувач, повинен забезпечити охорону та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих йому ділянках із земель лісового фонду.
Матеріалами справи доведено факт незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді нездійснення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на належній йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело (причинно-наслідковий зв`язок) до незаконного вирубування невстановленими особами дерев та спричинення шкоди лісу.
Відсутність визначеного чіткого переліку заходів направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок не звільняє відповідача від необхідності забезпечення його схоронності.
Як вже зазначалося вище, відповідач є постійним лісокористувачем у розумінні статей 16, 17, 19, 86, 89 ЛК України, а тому саме на нього покладено обов`язок забезпечення охорони та збереження лісових насаджень. Факт незаконної порубки дерев на території, що перебуває у постійному користуванні відповідача, свідчить про неналежне виконання ним покладених законом обов`язків, незалежно від того, чи встановлено осіб, які безпосередньо вчинили порубку.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції його доводів щодо введення на території України воєнного стану, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє, оскільки матеріалами справи не підтверджено здійснення вирубки дерев саме під час дії комендантської години, як і неможливості виконання своїх обов`язків щодо забезпечення охорони лісових насаджень та недопущення незаконної вирубки дерев внаслідок дії воєнного стану.
Доводи відповідача щодо самостійного виявлення порушення та звернення до правоохоронних органів не свідчать про вчинення своєчасних заходів щодо недопущення такого порушення, а спрямовані на усунення наслідків власного неналежного виконання обов`язків щодо недопущення незаконних рубок.
Також, апелянт не навів переконливих доводів щодо неправильності визначення розміру завданої шкоди, не заявив клопотань про призначення експертизи та не надав альтернативного розрахунку розміру шкоди. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано визнав висновок експерта від 26.01.2024 №СЕ-19/108-23/15449-ФХЕД належним і допустимим доказом розміру заподіяної шкоди.
З огляду на встановлені вище обставини в сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується склад цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача, яка виражається в неналежному виконанні своїх обов`язків щодо охорони та захисту лісу на підвідомчій відповідачу території лісового фонду; розмір шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу підтверджується висновком від 26.01.2024 №СЕ-19/108-23/15449-ФХЕД та розрахований на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу»; безпосередній причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача, оскільки шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства; а також вина відповідача, що полягає в протиправній бездіяльності та неперешкоджанні його посадовими особами незаконному вирубуванню лісових насаджень та порушенню законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Центральний апеляційний господарський суд зазначає, що аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому судом встановлено, що оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Хаджинастасиу проти Греції»).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, які зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 року). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
За змістом ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Запорізької області від 15.04.2026 у справі №908/3979/25 слід залишити без змін.

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 15.04.2026 у справі №908/3979/25 залишити без змін.

Справу №908/3979/25 повернути до Господарського суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 29.06.2026.

Головуючий суддя Г.В. Левшина 

Суддя С.В. Вінніков

Суддя А.М. Висоцький