ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 р. 	Справа № 520/23434/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 18.03.26 по справі № 520/23434/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, Виконавчого комітету Харківської міської ради за участю  третіх осіб  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради (далі по тексту – перший відповідач, Департамент), Виконавчого комітету Харківської міської ради (далі по тексту – другий відповідач, ВК ХМР), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, Виконавчого комітету Харківської міської ради щодо неупорядкування нумерації адрес існуючих об`єктів нерухомого майна, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради, виконавчий комітет Харківської міської ради упорядкувати нумерацію об`єктів нерухомого майна у зв`язку із дублюванням адрес існуючих об`єктів, шляхом зміни (коригування) поштової адреси житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , належних на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ;
- стягнути з Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, виконавчого комітету Харківської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968,96 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила про протиправну бездіяльність відповідачів щодо упорядкування нумерації адрес існуючих двох об`єктів нерухомості, що належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з дублюванням однакових номерів двох окремих об`єктів нерухомого майна, які належать двом різним власникам, оскільки звернення позивача до Департаменту містобудування та архітектури ХМР з проханням впорядкувати нумерацію індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом зміни адреси індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 та вчинити дії з приводу присвоєння житловому будинку АДРЕСА_1 поштової адреси, відмінної від поштової адреси житлового будинку, який належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , залишилось без відповіді.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 по справі №520/23434/25, серед іншого, прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, Виконавчого комітету Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі №520/23434/25 у задоволенні клопотання Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради про залишення позову без розгляду - відмовлено.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 по справі №520/23434/25 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, Виконавчого комітету Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - закрито.
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про те, що спір у цій справі є приватноправовим, оскільки впливає на майнові права третіх осіб, так як саме до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, що і має місце у спірних правовідносин.
Додатково зауважив, що саме у порядку адміністративного судочинства Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову від 10.09.2020 у справі № 591/245/17 у аналогічній справі з позовними вимогами про присвоєння поштової адреси у зв`язку з дублюванням. Також, аналогічну справу № 520/35472/24 у порядку адміністративного судочинства розглянув і Другий апеляційний адміністративний суд. Отже, судова практика свідчить про те, що спір, який розглядається у справі № 520/23434/25 має публічно-правовий спір, на який поширюється саме юрисдикція адміністративних судів.
Перший відповідач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти викладених у ній доводів, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану. Пояснив, що оскільки спір між сторонами виник через дублювання номерів об`єктів нерухомого майна приватної власності, так як за однією адресою обліковується 2 об`єкта нерухомого майна та самочинне будівництво, він стосується процедури присвоєння адреси об`єкту нерухомості, а тому непов`язаний із захистом прав позивача у сфері саме публічно-правових відносин, так як позивач фактично просить поновити порушені на її думку речові права на нерухоме майно 
Вважав, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даних правовідносинах існує спір щодо права власності на нерухоме майно, зокрема, будинок щодо якого заявлено позовні вимоги до відповідача, оскільки під час вирішення спору суд має встановити обставини наявності у позивача чинного права власності на вищевказане нерухоме майно, що виходить за межі компетентності адміністративних судів. 
Інші сторони правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції зі змісту позову встановлено, що 28.10.2020 Комінтернівський районний суд м. Харкова у справі № 641/9065/18 ухвалив рішення, яким визнав за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями (реєстраційний номер: 4443204), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . За результатами розгляду у апеляційній інстанції рішення суду першої інстанції - залишено без змін.
Позивач 07.09.2023 звернулась із заявою до Департаменту реєстрації ХМР для реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.09.2020.
09.10.2023 державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації ХМР Гвоздович А. І. фактично відмовив у реєстрації прав власності у зв`язку з наявністю іншого будинку за такою ж адресою, а ОСОБА_1 роз`яснено необхідність надати відомості про присвоєння/упорядкування поштової адреси житловому будинку.
27.02.2024 ОСОБА_1 звернулась до Департаменту містобудування та архітектури ХМР про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва з метою упорядкування нумерації для усунення виявлених дублювань з проханням: впорядкувати нумерацію індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом зміни адреси індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 та вчинити дії з приводу присвоєння житловому будинку АДРЕСА_1 - поштової адреси, відмінної від поштової адреси житлового будинку, який належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Однак, жодної відповіді позивачу не направили.
Після направлення адвокатського запиту від 26.07.2024, адвокатом 01.08.2024 отримано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 27.02.2024.
Позивачу вказану відповідь відповідач не направляв.
У відповіді вказано, що ОСОБА_1 необхідно надати правовстановлюючі документи та докази відсутності самочинних будівництв.
27.02.2025 ОСОБА_1 повторно направила заяву з усіма документами до відповідача.
Позивач зазначає, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 не має самочинних будівництв, що підтверджується технічним паспортом, який зареєстрований та має реєстр. № ТІ01:0609-4734-6194-5533 і статус документу діючий.
В даній справі має місце факт дублювання однакових адрес у вигляді дублювання однакових номерів двох окремих об`єктів нерухомого майна, які належать двом різним власникам ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказану заяву перший відповідач отримав 15.03.2025, однак жодної відповіді не надав.
Як вказує позивач у позовній заяві, про порушення своїх прав вона дізналась 21.03.2025 після сплину 5 денного строку розгляду її заяви.
Не погодившись з бездіяльністю Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, Виконавчого комітету Харківської міської ради щодо неупорядкування нумерації адрес існуючих об`єктів нерухомого майна, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 позивач звернувся до суду з даним позовом.
Закриваючи провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки така підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як спір у цій справі не є публічно-правовим, а є приватноправовим, тому що рішення в цій справі впливає на майнові права третіх осіб.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».
Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг
Згідно із пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Частиною першою статті 5 КАС передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному:
«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Отже в контексті статей 2, 4, 5, 19 КАС України визначальними ознаками справи адміністративної юрисдикції є не лише суть (зміст, характер) спору, але й підстави його виникнення та суб`єктний склад учасників правовідносин.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.». 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.12.2021 по справі № 620/4688/21.
Колегією суддів встановлено, що спір у даній справі виник внаслідок не вчинення Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради та Виконавчим комітетом Харківської міської ради дій щодо упорядкування нумерації адрес існуючих об`єктів нерухомого майна, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , за відповідним зверненням позивача.
Так, зокрема, звертаючись до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради з заявою, позивач просила присвоїти адресу щодо об`єкта будівництва з метою упорядкування нумерації для усунення виявлених дублювань та впорядкування нумерації індивідуального житлового будинку, оскільки має місце факт дублювання однакових адрес з одними і цими ж номерами двох окремих об`єктів нерухомого майна, які належать позивачу та третім особам. Однак, відповіді на таке звернення вона не отримала.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі – Закон № 3038-VI).
Відповідно до частин 1-3, 5, 12 та 13 статті 26-3 Закону № 3038-VI адресою об`єкта нерухомого майна (далі - адреса) є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості.
Порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.
Рішення про присвоєння, зміну, коригування адреси об`єкта нерухомого майна, про відмову у присвоєнні, скасування адреси об`єкта нерухомого майна приймається відповідно до положень Закону України "Про адміністративну процедуру". Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.
Адреса не присвоюється:
1) тимчасовим спорудам;
2) будівлям та спорудам, що є приналежністю відповідної будівлі або споруди або їх складовою частиною;
3) іншим об`єктам нерухомого майна, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна (далі - Порядок присвоєння адрес).
Порядок присвоєння адрес, визначений цим Законом, не поширюється на земельні ділянки.
Адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, скасовується:
виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради;
місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, скасування адреси у строк, визначений цією статтею.
У містах з районним поділом за рішенням міських рад повноваження щодо присвоєння, зміни, коригування, скасування адрес можуть делегуватися виконавчим органам районних в місті рад.
За рішенням Київської міської ради повноваження щодо присвоєння, зміни, коригування, скасування адрес можуть делегуватися органам, визначеним частиною другою статті 11 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ".
Виконавчий орган сільської, селищної, міської та районної у місті ради, місцева державна адміністрація або районна у місті Києві державна адміністрація (далі - орган з присвоєння адреси) протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про необхідність присвоєння адреси об`єкту нового будівництва, визначеного частиною дев`ятою статті 36 та частиною третьою статті 37 цього Закону:
1) приймає рішення про присвоєння адреси, що повинно містити відомості про ідентифікатор об`єкта будівництва;
2) оприлюднює рішення про присвоєння адреси на своєму офіційному веб-сайті (у разі наявності);
3) вносить інформацію про присвоєння адреси (у тому числі копію рішення про присвоєння адреси) до Реєстру будівельної діяльності.
Адреса вважається присвоєною з дня внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації про її присвоєння.
Відомості про присвоєння адреси доводяться до відома замовника будівництва в порядку, визначеному статтею 26-1 цього Закону, у день внесення інформації про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна до Реєстру будівельної діяльності.
Для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта у разі його об`єднання, поділу або виділення частки (крім квартири, житлового або нежитлового приміщення тощо) подаються такі документи:
1) заява власника (співвласників) закінченого будівництвом об`єкта про зміну адреси із зазначенням прізвища, імені, по батькові власника (співвласників) та реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності) - для фізичної особи або найменування та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - для юридичної особи, відомостей про адресу, ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до подання заяви), реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (у разі якщо право власності на об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно);
2) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його об`єднання, поділу або виділення частки, - у разі, якщо право власності на об`єкт не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
3) копія договору про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду - у разі, якщо об`єкт перебуває у спільній власності;
4) документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, якщо об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу, об`єднання або виділення без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення), - у разі, якщо відомості про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта не внесено до Реєстру будівельної діяльності;
5) технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна - у разі, якщо технічний паспорт створений без використання Реєстру будівельної діяльності;
6) копія документа, що посвідчує особу заявника, - у разі подання документів поштовим відправленням;
7) копія документа, що засвідчує повноваження представника, - у разі подання документів представником поштовим відправленням або в електронній формі.
Копії документів, що подаються для зміни адреси об`єкта нерухомого майна, засвідчуються заявником (його представником).
Документи для зміни адреси об`єкта нерухомого майна подаються у порядку, визначеному статтею 26-1 цього Закону.
Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначена Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі – Закон № 280/97-ВР).
Статтею 25 Закону № 280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Пунктом 1-1 частини 1 статті 37 Закону № 280/97-ВР передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження, зокрема, прийняття рішень про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна у випадках та порядку, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".
З метою встановлення єдиних правил присвоєння адрес об`єктам нерухомості у місті Харкові, введення в дію системи реєстрації адрес по стандартизованій структурі, узгодженого ведення Державних земельного та містобудівного кадастрів, формування єдиної муніципальної системи інформації, на підставі ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст. 59 цього Закону, Харківська міська рада Рішенням 8 сесії 6 скликання від 06.07.2011 № 325/11 затвердила Порядок присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова.
Управлінню містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради забезпечувати присвоєння адрес земельним ділянкам, будівлям і спорудам згідно з Порядком присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова, та надання інформації для внесення її до Єдиного адресного реєстру міста Харкова (пункт 3 Рішення від 06.07.2011 № 325/11).
Згідно із підпунктом 5.1.3 пункту 5.1 розділу 5 Порядку присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова, підставами для зміни адреси жилих будинків, будівель, споруд є: перейменування вулиць, поділ об`єктів нерухомості на самостійні частини, об`єднання об`єктів, упорядкування елементів забудови тощо.
Для внесення змін до адреси об`єкту до заяви додаються наступні документи:
- нотаріально засвідчені копії установчих документів (юридичні особи), паспорт, ідентифікаційний номер (фізичні особи);
- нотаріально засвідчена копія правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна;
- документи, що засвідчують відповідність закінченого реконструкцією об`єкту проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам (сертифікат відповідності, декларація тощо);
- документи, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою (за наявності);
- технічний паспорт, виготовлений комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»;
- інформація КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» щодо можливості зміни адреси об`єкта (до створення Єдиного адресного реєстру);
- пропозиції архітектурного відділу відповідного району управління містобудування та архітектури зі схемою розташування об`єкту;- фотофіксація об`єкта;
- витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна;
- довідка з Єдиного адресного реєстру на відповідність адреси об`єкту (після його створення);
- інші документи у разі необхідності.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що існує встановлена процедура присвоєння поштової адреси та визначені суб`єкти владних повноважень, які наділені цим правом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі № 620/4688/21.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідачів із заявами про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва з метою упорядкування нумерації для усунення виявлених дублювань шляхом зміни адреси індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 та вчинити дії з приводу присвоєння житловому будинку АДРЕСА_1 поштової адреси, відмінної від поштової адреси житлового будинку, який належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Однак, будь-яких відповідей на свої заяви не отримала.
Частиною третьою статті 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Тобто, саме позивач у позовній заяві визначає порушене право та спосіб його захисту.
Колегія суддів зазначає, що позов у цій справі насамперед обумовлений бездіяльністю відповідачів, з підстав можливого порушення процедури прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 .
Верховний Суд у постанові від 09 грудня 2021 року у справі № 620/4688/21 у аналогічному спорі виснувався, що оцінюючи вид цього правового спору, слід враховувати наступні критерії адміністративної юрисдикції:
- присутність у спірних публічно-правових відносинах суб`єкта владних повноважень - у спорі суб`єктом владних повноважень є Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради;
- спірні відносини мають саме адміністративно-правову природу - у цій справі існують відносини з приводу присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості, які є адміністративно-правовими відносинами;
- суб`єкт владних повноважень у спірних публічно-правових відносинах, здійснює адміністративні повноваження з упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна;
- спірні публічно-правові відносини регулюються нормами адміністративного права, зокрема, Законом України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова.
Отже, усі ознаки справи адміністративної юрисдикції притаманні цьому спору.
При цьому, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції у межах спірних правовідносин не встановлено, які саме наслідки розгляду даної справи призведуть до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, враховуючи, відсутність спору про право власності позивача на спірний об`єкт нерухомого майна.
За такого правового регулювання та встановлених судами обставин, колегія судів дійшла висновку, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до компетенції адміністративного суду з огляду на наявність у ньому таких критеріїв адміністративної юрисдикції: між учасниками справи виникли публічно-правові відносини; присутність у спірних правовідносинах суб`єкта владних повноважень; бездіяльність вчинена суб`єктами владних повноважень; суб`єкт владних повноважень здійснює адміністративні повноваження у сфері публічного адміністрування; спірні правовідносини врегульовані адміністративним законодавством.
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність приватноправового спору та необхідність його розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки предметом судового контролю у цій справі є законність додержання відповідачами, як суб`єктами владних повноважень при реалізації владних управлінських функцій встановленої Законом № 3038-VI та Порядком процедури присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова, що зумовлює публічно-правовий характер спірних правовідносин і, відповідно, їх належність до юрисдикції адміністративних судів.
А відтак, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи, що має наслідком прийняття рішення про задоволення вимог апеляційної скарги, та, як наслідок, скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до статті 320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Приписами статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Враховуючи вищевикладене, ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 по справі № 520/23434/25 підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 326-329, 353, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 по справі № 520/23434/25 - скасувати. 
Прийняти постанову, якою справу № 520/23434/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, Виконавчого комітету Харківської міської ради, треті особи : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко