Справа № 539/2082/26
Провадження № 2/539/1790/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року м.Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Просіної Я.В.,
за участі секретаря судового засідання Левченко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, представник позивача Пархомчук Сергій Валерійович, представник відповідача Кірюшин Артем Андрійович,
установив:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» Пархомчук С.В. звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №1940599 від 29.07.2021 року в розмірі 21486,00 грн та понесені судові витрати в розмірі 2662,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 29.07.2021 року між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1940599 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 
Згідно умов кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 6000,00 грн; дата надання кредиту: 29.07.2021року; строк кредиту: 29 днів; валюта кредиту: UAH; відсоткова ставка 1,9 % (процентів) на добу.
01.12.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕРОНА» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги №1-01/12/2023 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 01.12.2023 року до договору відступлення права вимоги №1-01/12/2023, ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Станом на 20.02.2026 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 21486,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 6000,00 грн; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 15486,00 грн.
Ухвалою суду від 01.06.2026 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, даною ухвалою сторонам було встановлені строки на подачу відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив.
02.06.2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Кірюшина А.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач категорично заперечує, що він: 1. Зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавця); 2. Створив в такій системі особистий кабінет; 3. Отримав Пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; 4. Отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; 5. Ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; 6. Використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитного договору.
Окрім того, як доказ передання грошових коштів від первісного кредитора Відповідачу Позивач надав суду лист ТОВ «Санрайз фінанс» від 19.03.2026 № 1903/2026-3. Виходячи з змісту вказаного документу ТОВ «Санрайз фінанс» перерахувало на платіжну картку № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 6000 грн. При цьому вказаний лист нібито підписано цифровим підписом. Відповідач стверджує, що вказаний доказ не є належним та допустимим.
Окрім цього, звертає увагу суду на те, що згаданий лист не містить в собі посилань на повний номер банківської картки на яку нібито було перераховано кредитні кошти, ПІБ володільця такої картки. Більше того, у Кредитному договорі не зазначено номер платіжної картки або інших платіжних реквізитів для перерахування за ними коштів в кредит.
Представник відповідача зазначає, що позивачем не доведено надання коштів в кредит за Кредитними договорами та наявність кредитної заборгованості Відповідача.
Відповідач стверджує, що жодних платежів на користь первісного кредитора на погашення заборгованості за Кредитним договором нею не здійснювалось. Отже, позивачем суду не надано доказів пролонгації Кредитного договору. За таких обставин, у суду є усі підстави дійти до висновку, що продовження строку кредитування за Кредитним договором не відбулося.
Представник відповідача зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам за Кредитним договором в сумі 15486 грн. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.
Зі змісту укладеного між сторонами договорів, вбачається, що кредит надається строком на 29 днів (строк кредитування). Пунктом 9.4.1. Кредитного договору встановлено, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі та у встановлений строк, Позичальник має право ініціювати продовження строку користування Кредитом та зміну дати повернення Кредиту шляхом здійснення платежу на користь Кредитодавця у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів не пізніше останнього дня строку користування кредитом.
Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом, зміну дати повернення всієї суми кредиту та у зв`язку з цим сплачував будь-які платежі матеріали справи не містять.
В іншому випадку, у разі не повернення кредитних коштів у визначений договором 30-денний термін, Кредитний договір передбачає збільшену процентну ставку за подальше користування кредитними коштами.
Нарахування підвищених процентів (п. 9.4.3.2.) передбачене у разі не виконання відповідачем умов Кредитного договору, а саме не повернення кредитних коштів у встановлений п. 9.2. договору строк кредитування (29-денний термін), тобто фактично є санкцією.
За таких обставин, у суду є усі підстави дійти до висновку, що неповернення позичальником кредитних коштів у визначений п. 9.2. Договору строк, за відсутності активних дій відповідача, визначених п. 2.2.1 договору (сплати комісій за продовження дії договору), є неправомірною поведінкою, а саме неповерненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 29-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі встановленому договором.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням вказаних положень Кредитного договору сума процентів має складати 3306 грн, а не 15486 грн як про це зазначає Позивач.
Окрім того, відповідач не погоджується із заявленим розміром витрат на правову допомогу, спираючись на наступне. Позивач звернувся до адвоката у зв`язку із чим поніс витрати на правову професійну допомогу у розмірі 13000 грн.
Відповідач, ознайомившись із позовною заявою вважає, що сума витрат на
професійну правничу допомогу значно завищена та не відповідає складності справи.
Враховуючи справу незначної складності, Відповідач вважає неспівмірними та нерозумними судові витрати у місцевому суді у розмірі 13000 гривень та такими, що були фактичними та неминучими.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
В прохальній частині відзиву на позовну заяву представник відповідача просив: витребувати у Позивача оригінал Кредитного договору від 29.07.2021 № 1940599; зобов`язати Позивача або, у разі відсутності у нього технічної можливості, ТОВ «ФК «Верона» надати суду можливість: (а) візуального огляду веб-сторінок, на яких розміщено електронний документ – Кредитний договір від 29.07.2021 № 1940599, та його електронний підпис; (б) візуального огляду файлу, в якому зберігається електронний документ –
Кредитний договір від 29.07.2021 № 1940599, а також акаунту на сервісі електронної пошти, який підтверджує, що Відповідачу засобами електронної пошти надсилався саме цей файл і саме з цього акаунту первісного кредитора; (в) візуального огляду інформаційно-комунікаційної системи, власником якої створено електронний документ – Кредитний договір від 29.07.2021 № 1940599 та можливість авторизуватися в цій системі для її користувачів, а також отримати від власника системи відповідний електронний документ за допомогою технічних засобів цієї системи; у задоволенні позовних вимог відмовити.
04.06.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Пархомчук С.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що згідно з матеріалами справи, між Первісним кредитором та Відповідачем було укладено кредитний договір в електронній формі, підписання якого здійснювалося шляхом застосування електронного підпису Відповідача. Зазначений підпис було сформовано із використанням одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону, зазначений Відповідачем під час укладення договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідач, діючи добровільно та усвідомлено, без жодного зовнішнього тиску чи примусу, скористався доступом до мережі Інтернет та перейшов на офіційний веб-сайт Первісного кредитора, де самостійно, з використанням інтегрованого калькулятора, обрав бажану суму кредиту та строк кредитування. Після цього ним було надано персональні дані, зокрема реквізити банківської картки, на яку в подальшому були зараховані кошти. У процесі укладення правочину Відповідач пройшов передбачені етапи ідентифікації та підтвердження наміру укласти кредитний договір, за результатами чого між сторонами було укладено договір у встановленому законом порядку.
Вищевказаний електронний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Без здійснення всіх цих дій договір між Відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений.
Тобто, для укладання кредитного договору, Відповідачем вчинено ряд дій без здійснення яких договір був б не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі.
Обставини укладення вказаного договору Відповідач не спростував належними та допустимими доказами.
Відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного договору.
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Отже, доводи Відповідача щодо неукладеності кредитного договору є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, що підтверджують факт укладення договору в електронній формі відповідно до вимог законодавства.
Щодо підтвердження перерахування кредитних коштів представник позивача зазначає, що у відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору.
До бази даних Товариства від платіжного сервісу надходить виключно частина номеру картки та токен, згенерований платіжним сервісом, що забезпечує безпеку збереження інформації.
Ні Первісний кредитор, ні Позивач не мали і не мають доступу до повного номера банківської картки Відповідача, оскільки ця інформація є банківською таємницею.
Отже, доступ до повного номера банківської картки, а також до виписки по картковому рахунку, на який були зараховані кредитні кошти, має виключно банк-емітент та безпосередньо власник зазначеної картки, тобто Відповідач.
Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів.
Однак Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що зазначений картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані чи інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний і повний доступ до таких.
Отже, на виконання пункту 2.1. Договору, перерахування коштів було здійснено первісним кредитором через платіжного провайдера — ТОВ «САНРАЙЗ ФІНАНС», яке надає первісному кредитору послуги з переказу коштів, зокрема на банківський рахунок Відповідача за реквізитами банківської картки, зазначеної ним під час реєстрації.
Зазначені обставини підтверджуються листом ТОВ «САНРАЙЗ ФІНАНС» з якого вбачається, що 29.07.2021 було проведено транзакцію на суму 6 000,00 грн, маска картки — НОМЕР_1 .
За таких обставин Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку( НОМЕР_1 ), реквізити якої були надані самим Позичальником.
Наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення Відповідачем кредитного договору, зазначеного в позові, та факт існування заборгованості внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів.
Щодо нарахування відсотків та пролонгації кредитного договору представник позивача зазначив, що відповідач, укладаючи кредитний договір з ТОВ «ФК «ВЕРОНА», погодилась на наступні умови, передбачені кредитним договором.
Відповідно до п.1.2. за цим Договором, Загальний розмір наданого Кредиту (сума коштів, які Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові за цим Договором) складає 6000.00 гривень (надалі за текстом - "сума Кредиту").
Відповідно до п.1.3. за цим Договором, Строк, на який надається Кредит, складає 29 календарних днів з моменту підписання цього Договору та перерахування (видачі) коштів Позичальнику, а саме: з 29.07.2021 року по 26.08.2021 року включно.
Відповідно до п.1.4. за цим Договором, Процентна ставка за Кредитом становить 1.90 % від суми Кредиту в день. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму Кредиту, а у разі часткового погашення – на непогашену частину.
Відповідно до п.9.4.3. за цим Договором, Сторони погодили, що у випадку несплати Позичальником заборгованості за кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей Договір вважатиметься автоматично продовженим (автопролонгованим), а строк користування кредитом – подовженим на наступних умовах.
Відповідно до п.9.4.3.1. за цим Договором, Строк автопролонгації Договору та подовження строку користування кредитом складає період часу з дати (дня), наступної за запланованою датою повернення кредиту і до спливу 10 (десяти) календарних днів включно.
Відповідно до п.9.4.3.2. за цим Договором, в період автопролонгації діє підвищена процентна ставка, у розмірі 2,9 % від суми Кредиту в день. В даному випадку продовження строку користування кредитом та автоматичне продовження (пролонгація) дії Договору може застосовуватися неодноразово, але не більш ніж на 70 календарних днів в сукупності такої пролонгації.
Таким чином, Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
26.06.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Пархомчук С.В. до суду надійшла заява про відшкодування судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до заяви представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн (тринадцять тисяч гривень 00 коп.)
29.06.2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Кірюшина А.А. до суду надійшло заперечення на заяву відповідно до якого відповідач не погоджується із заявленим розміром витрат на правову допомогу, вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена, не відповідає складності справи.
Звертає увагу на те, що дана справа є справою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи, те що відкритих джерелах наявна велика кількість судових рішень даної категорії Відповідач вважає неспівмірними та нерозумними витрати на правову допомогу у розмірі 13000 гривень та такими, що були фактичними та неминучими.
Вважає, що загальна сума витрат на адвокатські послуги явно виходить за розумні межі визначення гонорару. Окрім цього, як на доказ оплати витрат на правничу допомогу сторона Позивача посилається на платіжну інструкцію від 23.06.2026 № 2865. Зазначає, що сторонами договору про надання правової допомоги від 09.07.2025 № 09/07/2025 є ТОВ «ФК Айкон дебт коллекшн» та адвокат Пархомчуком С.В. Проте, отримувачем коштів у платіжній інструкції від 23.06.2026 № 2865 вказано ФОП ОСОБА_2 , а не фізичну особу, яка займається незалежною професійною діяльністю адвоката Пархомчука С.В., тобто зовсім іншу особу.
У зв`язку в вищевикладеним просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.
В судове засідання представник позивача Пархомчук С.В. не з`явився, в прохальній частині позовної заяви та у відповіді на відзив просив розгляд справи провести без участі представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник Кірюшин А.А. в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи провести за відсутності відповідача.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 29.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Верона» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1940599, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Верона» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 6000,00 грн. строком на 29 днів по з 29.07.2021 року по 26.08.2021 року включно. Згідно п.1.1 договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти (Кредит) на умовах терміновості, повернення та платності, в національній валюті України - гривні у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, у розмірі та порядку, встановлених Договором.
Відповідно до п 1.4. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму Кредиту, а у разі часткового погашення на непогашену частину, та встановлюються в розмірі 1,9 % від суми Кредиту в день. Тип процентної ставки - фіксована. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 9306,00 грн (п.1.6 Договору)
Відповідно до п.9.4.3. за цим Договором, Сторони погодили, що у випадку несплати Позичальником заборгованості за кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей Договір вважатиметься автоматично продовженим (автопролонгованим), а строк користування кредитом – подовженим на наступних умовах.
Відповідно до п.9.4.3.1. за цим Договором, Строк автопролонгації Договору та подовження строку користування кредитом складає період часу з дати (дня), наступної за запланованою датою повернення кредиту і до спливу 10 (десяти) календарних днів включно.
Відповідно до п.9.4.3.2. за цим Договором, в період автопролонгації діє підвищена процентна ставка, у розмірі 2,9 % від суми Кредиту в день. В даному випадку продовження строку користування кредитом та автоматичне продовження (пролонгація) дії Договору може застосовуватися неодноразово, але не більш ніж на 70 календарних днів в сукупності такої пролонгації (а.с.9-11).
Договір №1940599 від 29.07.2021 року був підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора G0954 (а.с.11).
Із паспорта споживчого кредиту підписаного 29.07.2021 року вбачається, що з відповідачкою ОСОБА_1 були узгоджені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема: тип, суму, строк надання кредиту; розмір процентної ставки; порядок повернення кредиту та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Відповідачка підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, які надані виходячи із обраних ним умов кредитування, про що свідчить її електронний підпис у вказаному паспорті (а.с.8).
Ідентифікацію відповідачки ОСОБА_1 підтверджено довідкою про ідентифікацію (а.с.12).
Згідно повідомлення № 1903/2026-3 від 19 березня 2026 року ТОВ «Санрайз Фінанс» надало інформацію про успішність операції згідно договору з ТОВ «ФК «Верона»: 29.07.2021 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта ОСОБА_1 на суму 6000 грн., маска картки НОМЕР_1 (а.с.13).
01 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «Верона» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено Договір №1-01/12/2023 відступлення права вимоги відповідно до якого ТОВ «ФК «Верона» передало (відступило) ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» прийняло належні ТОВ «ФК «Верона» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі (а.с. 14).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №1-01/12/2023 від 01 грудня 2023 року ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №1940599 від 29.07.2021 року загальною сумою боргу 21486,00 грн. (а.с. 16).
З виписки з особового рахунку за кредитним договором №1940599 від 29.07.2021 вбачається, що станом на 20 лютого 2026 року (включно) заборгованість відповідачки становить 21 486,00 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 6000,00 грн., прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 15486,00 грн. (а.с.17).
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №1940599 від 29.07.2021 року рол надання коштів на умовах споживчого кредиту вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховувалися за період з 29.07.2021 року по 26.08.2021 року (29 днів) в сумі 114 грн (1,9% від суми кредиту) за кожен день, прострочені відсотки нараховувалися за період з 27.08.2021 року по 04.11.2021 року (70 днів) в сумі 174 грн (2,9% від суми кредиту) за кожен день. Загальний розмір заборгованості складає 21 486,00 грн (а.с.35-37).
Судом встановлено, що сума зазначена в розрахунку заборгованості в повній мірі відповідає встановленим умовам кредитного договору №1940599 від 29.07.2021 року.
Будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідачка суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання нею умов вищезазначеного договору.
Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Договір відступлення права вимоги №1-01/12/2023 укладений 01 грудня 2023 року між ТОВ «ФК Верона» ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» є дійсним та чинним, відомості про те, що він оскаржувався в судовому порядку, відсутні.
Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України, вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Судом досліджені надані позивачем докази видачі відповідачці кредиту, враховано, що зазначені докази відповідачкою не спростовано, що є її процесуальним обов`язком.
Враховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо зазначення в прохальній частині відзиву на позовну заяву про витребування у позивача оригіналу Кредитного договору від 29.07.2021 № 1940599 та зобов`язання позивача або, у разі відсутності у нього технічної можливості, ТОВ «ФК «Верона» надати суду можливість: (а) візуального огляду веб-сторінок, на яких розміщено електронний документ – Кредитний договір від 29.07.2021 № 1940599, та його електронний підпис; (б) візуального огляду файлу, в якому зберігається електронний документ –
Кредитний договір від 29.07.2021 № 1940599, а також акаунту на сервісі електронної пошти, який підтверджує, що Відповідачу засобами електронної пошти надсилався саме цей файл і саме з цього акаунту первісного кредитора; (в) візуального огляду інформаційно-комунікаційної системи, власником якої створено електронний документ – Кредитний договір від 29.07.2021 № 1940599 та можливість авторизуватися в цій системі для її користувачів, а також отримати від власника системи відповідний електронний документ за допомогою технічних засобів цієї системи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1, 2 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Тобто, в даному випадку представник відповідач не подав окремого клопотання про витребування доказів, не вказав обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати, не вказав вжиті ним заходи для отримання цього доказу самостійно, не подав докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
В зв`язку з цим суд не знаходить підстав для задоволення зазначених в прохальній частині відзиву на позовну заяву вимог про витребування у позивача вищевказаних доказів.
Щодо витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката судом встановлено наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.
На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру оплати, до матеріалів справи, зокрема, долучено копії таких документів: договір про надання правової допомоги №09/07/2025 від 09 липня 2025 року, додаткову угоду №1 від 20 січня 2026 року до договору про надання правової допомоги №09/07/2025 від 09 липня 2025 року, акт про отримання правової допомоги від 23 червня 2026 року, рахунок № 23.06.2026-117 від 23 червня 2026 року, платіжну інструкцію №2865 від 23 червня 2026 року, довіреність від 09 липня 2025 року.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18.
Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Верховний Суд у постанові від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.
З урахуванням встановлених обставин, на думку суду, у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13000,00 грн., не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 4 пункту 4 статті 137 ЦПК України та є не співмірним з огляду на те, що предмет спору в цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, розгляд справи відбувся у спрощеному провадженні, та представник позивача у позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі, враховуючи заперечення представника відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_1 користь ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН».
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовільнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором №1940599 від 29.07.2021 року в розмірі 21 486 (двадцять одна тисяча чотириста вісімдесят шість) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», код ЄДРПОУ 44002941, юридична адреса: 01042, м.Київ, вул.Саперне Поле, буд.12;
Представник позивача: Пархомчук Сергій Валерійович, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса робочого місця: 08157, Київська область, с.Софіївська Борщагівка, пр-т Героїв Небесної Сотні, 26/9;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Представник відповідача: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса робочого місця: АДРЕСА_2 .

Суддя          Я.В.Просіна