РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
09 червня 2026 р.  Справа № 120/359/26

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовано протиправним рішенням органу Пенсійного фонду України, яким позивачу відмовлено у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком згідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області скористалось своїм правом на подання відзиву, у якому заперечує проти задоволення позову, мотивуючи свою позицію тим, що страховий стаж на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я та на виплату одноразової грошової допомоги позивача становить - 34 роки 04 місяця 12 днів, що є меншим за необхідний стаж - 35 років.
Також зазначено, що у спірному випадку дії зобов`язального характеру щодо призначення (перерахунку) позивачу пенсії має бути покладено саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області як орган, який прийняв на думку позивача протиправне рішення.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області правом на подання відзиву не скористалось.
Ухвалою суду від 01.06.2026 року у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витребувано копію матеріалів пенсійної справи та розрахунок стажу (форма РС-право) ОСОБА_1 . У Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області витребувано копію документів, які слугували підставою для прийняття рішення № 023830036030 від 12.12.2025 року про відмову ОСОБА_1 . у призначенні грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058.
На виконання вимог ухвали Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області надано матеріали ЕПС позивача.
Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини справи.
18.08.2025 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", при страховому стажі - 43 роки 10 місяців 28 днів.
04.12.2025 року позивач звернувся з заявою про призначення та виплату грошової допомоги у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення. За принципом екстериторіальності вищезазначена Заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.12.2025 року № 023830036030 позивачу відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХУ Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", мотивуючи рішення наявністю у позивача страхового стажу на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років - 34 роки 04 місяці 12 днів замість необхідних 35 років.
Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Предметом спору у даній справі є рішення відповідача про відмову у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 (далі - Порядок № 1191).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Згідно пункту 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону № 1058-IV, станом на день її призначення.
Аналізуючи наведені норми права, суд вказує, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Отже, в даній нормі йдеться про те, що обов`язковою умовою для отримання грошової допомоги є те, що особа, яка на день досягнення пенсійного віку, до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком.
У цій справі позивачу з 18.08.2025 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", при страховому стажі тривалістю 43 роки 10 місяців 28 днів, що також не заперечуються відповідачем.
Отож, як встановлено судом, позивач на день досягнення пенсійного віку не отримував будь-яку іншу пенсію.
З наданого відповідачем аналізу права, суд встановив, що до страхового стажу на посадах, що дають право на виплату одноразової грошової допомоги позивачу зараховано - 34 роки 04 місяця 12 днів.
Позивачу не зараховано 2 роки 1 день військової служби та 7 років 6 місяців 15 днів навчання у вищих/середніх навчальних закладах.
Як встановлено судом, позивач з 15.04.1985 року по 15.04.1987 року проходив військову службу у Збройних Силах на посаді фельдшера медичної служби, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2025 року № 280.
Так, постановою № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
В примітці 3 до цього Переліку визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01.01.1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Крім того до 01.01.1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР "Про державні пенсії", статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.
На виконання статті 58 вказаного Закону постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року № 1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.
Підпунктом "г" пункту 1 вказаного Положення передбачено, що служба в лавах Збройних Сил СРСР зараховується до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на призначення пенсій за вислугу років працівникам охорони здоров`я.
Отже, вказані норми дають підстави для висновку, що період військової служби в армії СРСР до 01.01.1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Беручи до уваги викладене, суд вважає, що період проходження позивачем військової служби в Збройних Силах СРСР на посаді фельдшера медичної служби з 15.04.1985 року по 15.04.1987 року, має зараховуватись до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а відтак й для призначення та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.
Крім того, що стосується викладеного в аналізі права відповідача періоду навчання - 7 років 6 місяців 15 днів, суд зазначає наступне.
Позивач у період з 01.09.1981 року по 01.03.1985 року навчався на стаціонарі Гайсинського медичного училища Вінницької області, що підтверджується дипломом № НОМЕР_1 від 01.03.1985 року.
У період з 01.09.1987 року по 25.06.1993 року позивач навчався на стаціонарі Вінницького медичного інституту ім. М.І. Пирогова, що підтверджується дипломом № НОМЕР_2 від 25.06.1993 року.
Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту", час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний, і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Починаючи з 08.08.1989 року позивач почав працювати на посаді лікаря-інтерна по педіатрії у Дитячу клінічну лікарню № 2, що підтверджує дотримання позивачем вимог ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту".
З огляду на зарахування відповідачем страхового стажу, що надає право на пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я у розмірі 34 років 4 місяців 12 днів, додаючи до такого стажу періоди проходження позивачем військової служби з 15.04.1985 року по 15.04.1987 року, а також періоди навчався у Гайсинському медичному училищі Вінницької області з 01.09.1981 року по 01.03.1985 року та навчання у Вінницькому медичному інституту ім. М.І. Пирогова з 01.09.1987 року по 25.06.1993 року, розмір спеціального страхового стажу позивача складатиме понад 35 років. 
За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що дії Головного управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області, які полягають у відмові у призначенні позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправними.
За змістом частини ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно положень ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, на який покладено обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що п. 4.2 Порядку N 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Таким чином, органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.
За приписами п. 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи.
В даному випадку повноваження щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії були делеговані Головному управлінню Пенсійного фонду України у Харківській області, яким прийняте оскаржуване рішення про відмову у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, проте обов`язок виплати такої грошової допомоги у разі її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Тому, поки пенсійна справа разом із призначеною грошовою допомогою у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії не надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, умови для виплати грошової допомоги не настали.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1331,20 грн підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, ЄДРПОУ 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ЄДРПОУ 13322403) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 023830036030 від 12.12.2025 року щодо відмови в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком ОСОБА_1 згідно п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком згідно п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із урахуванням до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років наступних періодів: з 15.04.1985 року по 15.04.1987 року проходження військової служби, з 01.09.1981 року по 01.03.1985 року навчався у Гайсинського медичного училища Вінницької області та з 01.09.1987 року по 25.06.1993 року навчання у Вінницькому медичному інституту ім. М.І. Пирогова.
В частині інших позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1331,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя Альчук Максим Петрович