Дата документу  Справа № 317/172/26 

запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/748/26	Головуючий у 1-й інстанції Ачкасов О.М.	
Єдиний унікальний №317/172/26	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ч.1 ст.130 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року      м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області 24 березня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 01.01.2026 року о 22 год. 37 хв. по вул.Станційній у смт Балабине Запорізького району Запорізької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SUBARU FORESTER» н.з. НОМЕР_1 . На вимогу поліцейського водій ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Свої вимоги мотивував тим, що оскаржувану постанову суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Відеозапис події не є безперервним та інформативним.
Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить дати його оформлення. Вказаний документ не є належним доказом у даній справі, адже він складається та долучається до протоколу про адміністративне правопорушення лише у випадку встановлення стану сп`яніння. Крім того, форма встановленого зразка акта не передбачає заповнення відомостей про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є недопустимим доказом, оскільки бланк даного документа також не передбачає внесення даних про відмову від проходження відповідного огляду.
Оформлення адміністративного матеріалу здійснювалось під час оголошеної повітряної тривоги.
Відтак, апелянт вважав, що правові підстави притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП відсутні.
До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, через додаток «Viber». 
Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутністю в судовому засіданні. 
Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у 
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №556963 від 02.01.2026 року, відповідно до якого у вказані в протоколі день та час водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння;
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння; огляд за допомогою спеціального технічного засобу не проводився у зв`язку із відмовою водія;
- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 01.01.2026 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія;
- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №12 від 01.01.2026 року згідно якого ОСОБА_1 відмовився від відповідного медичного огляду;
- долученим до матеріалів справи відеозаписом.
Доводи апелянта про те, що наявний відеозапис не є безперервним, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки ніким у встановленому законом порядку не спростовано зафіксовані на відеозаписові події.
На зазначеному відеозаписові об`єктивно за допомогою технічного засобу зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення водієм ОСОБА_1 .
Відеозапис події має істотне значення для правильного вирішення даної справи, адже містять достовірні дані про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Відтак, відеозапис є належним, допустимим у розумінні ст.251 КУпАП, а також узгоджується з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
У зв`язку наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце.
Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин ніким не заперечується.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція №1452/735"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Відповідно до п.2 розділу Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було оголошено вимогу ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення у нього передбачених п.3 розділу І Інструкції №1452/735 ознак.
Отже, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.
Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх оформленні не встановлено.
Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року. 
В ньому зазначено дату та місце його оформлення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть адміністративного правопорушення.
Долучений до матеріалів провадження акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, окрім даних про те, що такий огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія від його проходження, містить відомості про виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. 
Зазначений акт оформлено згідно зразка, встановленого Додатком 2 до Інструкції №1452/735, у ньому наявні всі регламентовані даним підзаконним нормативним актом реквізити. При цьому вимог щодо зазначення дати в акті огляду чинними нормами законодавства не передбачено.
Більш того, вказаний акт є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено дату його оформлення.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №12 від 01.01.2026 року оформлено на бланку згідно встановленої Додатком 4 до Інструкції №1452/735 форми. Вказаний документ містить усі передбачені даним підзаконним нормативним актом реквізити.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить переконливих аргументів щодо недопустимості акта огляду на стан сп`яніння та висновку лікаря, змістом яких, окрім іншого, зафіксовано відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відтак, апеляційний суд не приймає до уваги наведені аргументи апелянта.
Перевіряючи доводи апелянта щодо оформлення працівниками поліції адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 під час оголошеної повітряної тривоги у Запорізькому районі Запорізької області, апеляційний суд виходить наступного.
Нормами чинного законодавства України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язку уповноваженої особи зупиняти процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи у випадку оголошення повітряної тривоги.
У зв`язку з чим заперечення апелянта в цій частині відхиляються апеляційним судом.
Вимоги ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі з підстав того, що останній проходить військову службу, не можуть бути задоволені.
Положеннями ч.4 ст.277 КУпАП регламентовано можливість зупинення строків розгляду лише щодо справ про пов`язані з корупцією адміністративні правопорушення та у передбачених вказаною статтею випадках.
Натомість порядок зупинення розгляду та апеляційного перегляду передбачених ст.130 КУпАП справ про адміністративне правопорушення чинними нормами КУпАП не передбачено.
Застосування у даному випадку за аналогією закону положень ст.335 КПК, якими регламентовано порядок зупинення судового провадження у разі якщо обвинувачений, зокрема, був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на що посилається апелянт у клопотанні про зупинення провадження по справі, апеляційний суд вважає неприпустимим, враховуючи наступне.
Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що норми КПК до сфери національного законодавства про адміністративні правопорушення у розумінні ст.2 КУпАП не віднесено, а тому під час розгляду справ про адміністративне правопорушення та їх апеляційного перегляду норми кримінального процесуального права застосуванню не підлягають.
Відтак, вимоги апелянта в цій частині є безпідставними та відхиляються апеляційним судом.
Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із винесеним судовим рішенням, проте висновків суду не спростовують. 
Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи.
Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області 24 березня 2026 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         О.С. Гончар