ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року	Львів	Справа № 260/6942/25 пров. № А/857/43645/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої судді	Хобор Р. Б.,	
суддів:	Бруновської Н. В.,	
 	Запотічного І. І., 	
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року, що ухвалив суддя Дору Ю.Ю., у місті Ужгороді, у справі № 260/6942/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 13 травня 2025 року № 921090198076 щодо проведення перерахунку пенсії позивачки при призначенні пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області здійснити перерахунок та з 06 травня 2025 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка у період з 2010 року по 2017 рік отримувала пенсію за вислугу років, призначену на підставі п. “е” ст. 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (далі також Закон № 1788-ХІІ) як працівник охорони здоров`я, а у 2017 році виплата цієї пенсії припинилася у зв`язку з виходом позивачки на роботу.
06 травня 2025 року позивачка звернулася через відділ обслуговування громадян № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі також Закон № 1058-ІV). На підставі цієї заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області призначило позивачці пенсію за віком з дня подання заяви, тобто з 06 травня 2025 року, однак при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії застосувало показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки, тобто той, який враховувався під час первинного призначення попереднього виду пенсії, опрацювавши заяву позивачки як переведення з одного виду пенсії на інший.
Позивачка вважає такі дії протиправними, оскільки, на думку позивачки, у спірному випадку має місце призначення іншого виду пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного закону, адже право на пенсію за вислугу років виникло у позивачки на підставі Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон № 1058-ІV.
Тому позивачка вважає, що для визначення розміру пенсії за віком необхідно враховувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022, 2023 та 2024 роки, а не застосовувати показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.
07 жовтня 2025 року Закарпатський окружний адміністративний суд прийняв рішення, відповідно до якого позов задовольнив.
Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 13 травня 2025 року № 921090198076 щодо проведення перерахунку пенсії позивачки при призначенні пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області здійснити з 06 травня 2025 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968 грн 96 коп.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що ст. 9 Закону № 1058-ІV не передбачає такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років, а ч. 3 ст. 45 цього Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший, тому при зверненні особи, якій пенсію за вислугу років призначили у порядку Закону № 1788-ХІІ, із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-ІV має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV.
Суд першої інстанції виходив з того, що станом на час звернення із заявою позивачка отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який визначає інші підстави та порядок призначення пенсії, а призначення пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV з 06 травня 2025 року відбулося вперше. Тому при обчисленні пенсії за віком необхідно застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки.
При цьому суд першої інстанції вважав, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років, відповідно до Закону № 1788-ХІІ, і в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком, відповідно до Закону № 1058-ІV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення, згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV.
Відтак суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача є протиправними.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Таку позицію обґрунтовує тим, що у спірних правовідносинах мало місце саме переведення позивачки на пенсію за віком на умовах, передбачених Законом № 1058-ІV, а не первинне призначення пенсії, оскільки позивачка вже перебувала на обліку як одержувач пенсії за вислугу років, а заяву позивачки від 06 травня 2025 року пенсійний орган опрацював шляхом перерахунку раніше призначеної пенсії з дня подання заяви.
Відповідач зазначає, що, відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, тому розмір показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, у даному випадку,не переглядається та має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії.
Апелянт також стверджує, що показник заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, застосовується тільки у випадку, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, однак позивачка пенсію по інвалідності не отримувала, тому підстав для застосування показника середньої заробітної плати за 2022-2024 роки немає.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що позивачка отримувала пенсію за вислугу років у період з 2010 року по 2017 рік, передбачену п. “е” ст. 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
06 травня 2025 року позивачка звернулася із заявою про призначення пенсії за віком, на підставі якої пенсійний орган перевів позивачку на пенсію за віком шляхом перерахунку призначеної пенсії за вислугу років, що підтверджує лист від 12 серпня 2025 року № 700-0307-8/47053.
Позивачка, вважаючи протиправними дії щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022-2024 роки, звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV, за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Згідно з пунктом 2-1 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України “Про пенсійне забезпечення”.
Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норми статті 28 Закону № 1058-IV. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до пункту 16 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України “Про пенсійне забезпечення” застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Водночас частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави вважати, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.
Статтею 55 Закону № 1788-XII визначено працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, які мають право на пенсію за вислугу років.
Статтею 7 Закону № 1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Згідно з пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Апеляційний суд встановив із листа від 12 серпня 2025 року № 700-0307-8/47053, що у 2010 році позивачка, набувши права на пенсію за вислугу років, на підставі п. “е” ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, звернулась до органу Пенсійного фонду за її призначенням та отримувала цю пенсію до 2017 року.
У 2017 року виплата пенсії позивачці припинилася у зв`язку з виходом позивачки на роботу.
06 травня 2025 року позивачка вперше звернулася із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.
Отже, у випадку звернення із заявою позивачки, мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що право позивачки на призначення пенсії за вислугу років у 2010 році виникло саме на підставі Закону № 1788-ХІІ (п. “е” ст. 55 Закону № 1788-XII), який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон № 1058-IV.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що Законом № 1058-ІV не передбачений такий вид пенсії як пенсія за вислугу років.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, позивачка має право на призначення пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.
Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 16 червня 2020 року у справі № 127/7522/17, від 08 лютого 2024 року у справі № 500/1216/23, від 27 листопада 2024 року у справі № 560/11681/23, від 16 січня 2025 року у справі № 580/4901/22 та від 31 січня 2025 року у справі № 200/1478/24.
Щодо визначення дати, з якої належить здійснити позивачці перерахунок пенсії за віком, апеляційний суд зазначає, що позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком 06 травня 2025 року і саме з цієї дати пенсійний орган призначив позивачці пенсію за віком.
Отже, перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2022, 2023, 2024 роки належить здійснити саме з 06 травня 2025 року.
Тому апеляційний суд вважає, що позивачка має право на обчислення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням цієї пенсії, а саме за 2022, 2023 та 2024 роки. 
Отже, апеляційний суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 13 травня 2025 року № 921090198076 щодо проведення перерахунку пенсії позивачки при призначенні пенсії за віком, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, є протиправним, а зобов`язання відповідача здійснити з 06 травня 2025 року перерахунок та виплату позивачці пенсії за віком, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки, є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачки.
Цей висновок є підставою для задоволення позовних вимог повністю.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у справі № 260/6942/25 - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	І. І. Запотічний