КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2369/2026 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Київ
Справа № 756/13779/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді-доповідача Ящук Т.І., 
суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М. 
за участю секретаря судового засідання Слив`юк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 15 серпня 2025 року, постановлену у складі судді Діденко Є.В.,
за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Рустам Рахманович, ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця,
у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів

встановив:

У липні 2025 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив:
1) визнати неправомірними дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Рустама Рахмановича по виконавчому провадженню № НОМЕР_3;
2) скасувати постанову державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Близнюка Владислава Олеговича про арешт коштів боржника від 20.03.2024 р. у виконавчому провадженні № НОМЕР_3;
3) скасувати постанови державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужука Павла Петровича про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 10.05.2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 10.05.2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_3;
4) визнати незаконними постанови державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Рустама Рахмановича про арешт коштів боржника від 09.06.2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, про накладення штрафу від 30.06.2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_4, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 09.06.2025 р. у виконавчому провадженні № НОМЕР_3;
5) скасувати постанови державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Рустама Рахмановича про арешт коштів боржника від 09.06.2025 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, про накладення штрафу від 30.06.2025 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3;
6) скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 09.06.2025 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3; 
7) зобов`язати Оболонський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скласти у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 з урахуванням середньої заробітної плати працівника для міста Києва за спеціальністю «оператор ПЕОМ»;
8) визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Рустама Рахмановича;
9) зобов`язати посадових осіб Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виключити з Реєстру боржників інформацію про скаржника та вказати рахунок, на який скаржник може здійснювати перерахування аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_3;
10) зобов`язати посадових осіб Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення та поновити порушені права скаржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3.
Скарга мотивована тим, що документи у виконавчому провадженні не доводились до відома боржника і не надсилались йому, державні виконавці протиправно вчиняли дії з примусового виконання судового наказу про стягнення з боржника аліментів, чим незаконно обмежували його права, зокрема, було неправомірно накладено арешт на кошти боржника на рахунку, призначеному для отримання заробітної плати, таке процесуальне рішення державного виконавця є незаконним і необґрунтованим, призводить до порушення його права власності. 
Також боржник не погоджується із розрахунками заборгованості, оскільки розмір середньої заробітної плати був використаний, виходячи з середньої заробітної плати працівників міста Києва без урахування спеціальності боржника «оператор ПЕОМ», що свідчить про його недостовірність, у зв`язку з чим постанови державного виконавця про обмеження боржника у праві керування, у праві виїзду за межі України, а також внесення боржника до Єдиного реєстру боржників.
Постанови про накладення штрафів на боржника також є незаконними, враховуючи неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та незаконність розрахунку заборгованості.
Також, заявник вказує на відсутність повноважень у державного виконавця Хайдарі Р.Р., оскільки не приймалась постанова про прийняття виконавчого провадження від державного виконавця Стужука П.П., наслідком чого також є незаконність всіх прийнятих державним виконавцем Хайдарі Р.Р. постанов у цьому виконавчому провадженні.
Також державний виконавець не надає боржнику реквізити рахунку для оплати аліментів, чим штучно створює заборгованість.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 15 серпня 2025 року в задоволенні скарги відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити скаргу.
В обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив вимогу скаржника про витребування матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_3, у зв`язку з чим дійшов неправильних висновків за результатами розгляду скарги.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, встановивши факт бездіяльності державного виконавця, яка полягала в ненаправленні на адресу скаржника копії постанови про відкриття виконавчого провадження, що перешкодило скаржнику бути обізнаним про початок примусового виконання судового наказу, а також позбавило його можливості надати оцінку документам і відомостям, що слугували підставою для прийняття державним виконавцем процесуальних рішень, сплачувати аліменти. Зазначені порушення порушували вимоги Закону України «Про виконавче провадження». Проте суд безпідставно відмовив у задоволенні вимоги про визнання означеної бездіяльності протиправною, оскільки за правовим висновком Верховного Суду, викладеного в постанові від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15-г, ненаправлення державним виконавцем копії постанови про відкриття виконавчого провадження призводить до незаконності всіх подальших виконавчих дій державного виконавця.
Крім цього, неправильними є висновки суду про відмову в задоволенні вимог скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця в частинах про покладення на посадових осіб Оболонського відділу ДВС у місті Києві обов`язку виключити з Реєстру боржників відомості про скаржника як про боржника; про скасування постанов: про арешт коштів; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами; про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; про накладення штрафу; про повторне накладення арешту на грошові кошти.
Зазначає, що суд відмовив у задоволенні вимог скарги щодо скасування зазначених постанов, оскільки у скаржника наявна заборгованість зі сплати аліментів.
Проте такої заборгованості не існує, що також підтвердив представник стягувача у своїх поясненнях.
Наголошує, що державний виконавець Хайдарі Р.Р. неуповноважений на вчинення виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні, оскільки автоматизована система виконавчих проваджень не містить документів виконавчого провадження, письмового доручення начальника державної виконавчої служби державному виконавцю Хайдарі Р.Р., постанови про передачу Хайдарі Р.Р. виконавчого провадження від головного державного виконавця Стужука П.П., постанови про прийняття Хайдарі Р.Р. виконавчого провадження.
Вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про обґрунтованість взяття державним виконавцем за основу при визначенні розміру заборгованості зі сплати аліментів середню заробітну плату працівників у місті Києві, оскільки його спеціальність «оператор ПЕОМ», яка офіційно не передбачена.
Вважає, що місцевий суд безпідставно не взяв до уваги те, що попри наявність достатніх коштів на рахунку, державний виконавець повторно наклав арешт на його кошти, не списав заборгованість, яка продовжує накопичуватися і позбавляє дітей права на отримання аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечив проти її задоволення, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, оскільки боржник не спростував розрахунок заборгованості, не надав свого контррозрахунку, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність рішень державного виконавця у цьому виконавчому провадженні.
Посилання боржника на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15-г, не відповідає фактичним обставинам справи. У зазначеній справі Верховний Суд сформулював висновок щодо застосування Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», який передбачав, що у постанові державного виконавця боржнику має встановлюватися строк для добровільного виконання рішення, а тому вчинення виконавчих дій до отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження є недопустимим.
Натомість, у цій справі застосовується Закон України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження», який не передбачає зазначеного обов`язку виконавця, що вказує на відмінність обставин цієї справи та порівнюваної справи, відповідним чином, що не призводить до визнання бездіяльності державного виконавця протиправною.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 підтримав вимоги скарги, просив її задовольнити з викладених у ній підстав.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, що не перешкоджає апеляційному перегляду ухвали суду відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

З матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_3 вбачається, що судовим наказом Оболонського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2023 у справі № 756/13779/23 із ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (після повноліття старшого сина - 1/4 частини), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 жовтня 2023 року, та судовий збір у розмірі 268,40 грн. 
Судовий наказ видано стягувачу ОСОБА_2 15 листопада 2023 року.
16 листопада 2023 року стягувач ОСОБА_2 звернулася до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, в якій просила прийняти до виконання судовий наказ від 30.10.2023, відкрити виконавче провадження та здійснювати стягнення коштів на вказаний у заяві рахунок в АТ КБ «Приватбанк».
Постановою державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Близнюка В.О. від 22 листопада 2023 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 з метою примусового виконання зазначеного судового рішення.
22 листопада 2023 року державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві складено супровідний лист, відповідно до якого постанову від 22.11.2023 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання судового наказу направлено для виконання та до відома, зокрема, за вказаним у виконавчому документі місцем проживання боржника АДРЕСА_1 .
В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази направлення цієї постанови боржнику.
22 листопада 2023 року до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві надійшла від Пенсійного фонду України відповідь на запит від 22.11.2023 № 182152196 про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про їх останнє місце роботи, параметри запиту: виконавче провадження № НОМЕР_3, ОСОБА_1 , дата надходження виконавчого документа 16 листопада 2023 року, результат обробки запиту «2 - незаповнені або некоректно заповнені поля, що обов`язкові для заповнення».
Крім цього, 22 листопада 2023 року до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві надійшла від Державної податкової служби України відповідь на запит від 22.11.2023 № 182152201 про реєстраційний номер облікової картки платника податків - боржника - фізичної особи або серію (за наявності) і номер паспорта боржника - фізичної особи, джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників - фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником - фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником - фізичною особою - підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, з якої вбачається, що за період з ІV кварталу 2022 року по ІІІ квартал 2023 року ОСОБА_7 отримував дохід в Київському міському центрі по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, сума нарахованого доходу по 883,50 грн. за квартал.
Постановою державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Близнюка В.О. від 20 березня 2024 року накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 33 918,03 грн.
05 квітня 2024 року відомості про ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру боржників у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів за період з 23 жовтня 2023 року по 01 квітня 2024 року в загальному розмірі 34 847,55 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.
27 лютого 2024 року до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві надійшла від Державної податкової служби України відповідь на запит від 27.02.2024 № 193673727 про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників - фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником - фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником - фізичною особою - підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, відповідно до якої за період з І кварталу 2023 року по ІІІ квартал 2023 року ОСОБА_1 отримував дохід в Київському міському центрі по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, сума нарахованого доходу боржника по 883,50 грн. за квартал, а в IV кварталі 2023 року - 958,50 грн.
07 березня 2024 року представник стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві із заявою про здійснення виконавчих дій, у якому просив здійснити розрахунок заборгованості, внесення відомостей про ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників, виявлення його майна та рахунків, накладення арешту на кошти, а також застосування обмежень за наявності заборгованості понад 4 місяці.
Заява мотивована тим, що стягувач будь-яких аліментів на підставі вказаного вище судового наказу не отримувала. Таким чином, з дати присудження аліментів утворилася заборгованість.
14 березня 2024 року державним виконавцем складено довідку-розрахунок із заборгованості зі сплати аліментів, з якої вбачається, що за період з жовтня 2023 року по березень 2024 року, виходячи із середньої заробітної плати по місту Києву, загальна заборгованість визначена у сумі 33 918,03 грн.
25 березня 2024 року державний виконавець направив до АТ «Універсал Банк» і АТ КБ «ПриватБанк» по одній платіжній інструкції № 26406 і № 26405 про стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 з рахунку ОСОБА_1 на користь Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві кошти в розмірі 2000 грн. і 5000 грн..
28 березня 2024 року державний виконавець направив до АТ «Універсал Банк» платіжну інструкцію № 26874 на користь Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві про стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 коштів у розмірі 5000 грн.
04 квітня 2024 року державним виконавцем складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, з якого вбачається, що станом на 01 квітня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 за аліментами складала 34 847,55 грн.
Державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Владислав Близнюк, за погодженням начальника Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Дмитра Слободчика, звернувся до АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсал Банк», АТ «Альтбанк» ПАТ АБ «Південний», АТ «Укрсиббанк», АТ «СЕНС БАНК», АТ «Таскомбанк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Банк 3/4», АТ «Скай Банк», ПАТ «Банк Восток» із запитом на отримання інформації, що становить банківську таємницю, в якій просив надати інформацію стосовно наявності та/або стану рахунків/електронних гаманців ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
15 квітня 2025 року боржник ОСОБА_1 звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві із запитом, в якому просив направити/вручити письмову інформацію у вигляді відомостей та належним чином посвідчених документів по виконавчому провадженню № НОМЕР_3, а саме: заяву про примусове стягнення за виконавчим документом, судовий наказ від 15 листопада 2023 року у справі № 756/13779/23, постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 з ідентифікатором доступу.
18 квітня 2025 року боржник повторно звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві із запитом аналогічного змісту.
01 травня 2025 року боржник звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві із запитом, в якому просив направити/вручити письмову інформацію у вигляді відомостей та належним чином посвідчені документи по виконавчому провадженню № НОМЕР_3, а саме: розмір заборгованості у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, рахунок для сплати визначеної заборгованості у вигляді відомостей боржника перед стягувачем у виконавчому провадженні № НОМЕР_3.
Постановою головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Стужука П.П. від 10 травня 2025 року ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно зі судовим наказом № 756/13779/23, виданого 15.11.2023.
Постановою головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Стужука П.П. від 10 травня 2025 року ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з судовим наказом № 756/13779/23 виданим 15.11.2023.
Постановою старшого державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Хайдарі Р.Р. від 09 червня 2025 року накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .
Станом на 09 червня 2025 року державним виконавцем Хайдарі Р.Р. сформовано розрахунок заборгованості за аліментами, включаючи суму аліментів за червень 2025 року, розмір якої становить 140 680 грн. 82 коп., при цьому сума місячного платежу є однаковою увесь період стягнення, з листопада 2023 року по червень 2025 року, - в розмірі по 7114 грн. 96 коп. щомісячно, виходячи із середнього заробітку для працівника даної місцевості в розмірі 21 347 грн. на місяць ( а.с. 36, т. 1). 
13 червня 2025 року боржник звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві із запитом, в якому просив:
1) скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 09.06.2025 року, який був складений державним виконавцем Хайдарі Р.Р. у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3.
2) cкласти новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів щодо боржника ОСОБА_1 , але цього разу врахувати розмір середньої заробітної плати у м. Києві за його конкретною спеціальністю - «Оператор ПЕОМ» (замість загального показника, використаного виконавцем). 
3) cтягнути з рахунку боржника ОСОБА_1 лише залишок заборгованості по виконавчому провадженню № НОМЕР_3 (сформований після перерахунку). 
4) направити відповідь за результатами розгляду цього запиту, а також належним чином засвідчені відомості та документи, на адресу, вказану в запиті, або на електронну пошту представника боржника. 
13 червня 2025 року боржник звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві із запитом, в якому просив повідомити, чому не стягується заборгованість зі сплати аліментів з рахунку боржника, при тому, що 09.06.2025 року представником боржника повідомлено державному виконавцю, що на рахунку є кошти, які він просить стягнути в рахунок заборгованості по аліментам.
Також 13 червня 2025 року боржник звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві із запитом, в якому просив:
1) надати відповіді, чому станом на дату подання запиту не було надано відповідей на заяву про зняття арешту з банківської картки із спеціальним режимом від 09.05.2025 року і на заяву про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій від 09.05.2025 року;
2) надіслати відповідь на цей запит, а також належним чином засвідчені відомості та документи, за вказаною у запиті адресою або на електронну адресу представника. 
Постановою головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Хайдарі Р.Р. від 30 червня 2025 року на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 26 713,17 грн. у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Постановою головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Хайдарі Р.Р. від 30 червня 2025 року визначено поточний рахунок НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк», для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року.
В суді апеляційної інстанції апелянт долучив до матеріалів справи докази сплати аліментів 25 вересня 2025 року на суму 8000 грн., 01 грудня 2025 року на суму 8000 грн., 01 грудня 2025 року на суму 8000 грн., 01 липня 2025 року на суму 58 971,17 грн., 03 червня 2025 року на суму 37 595,30 грн., два перекази 26 вересня 2025 року на суму по 8000 грн., 25 вересня 2025 року на суму 8000 грн.
Встановивши вищенаведені обставини, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України і статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
За частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до частини першої, пунктом 1 частини другої і пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»№ 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Згідно зі статтею 10 Закону № 1404 Заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
За правилами частин першої, другої і шостої статті 48 Закону № 1404, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Частинами першою - четвертою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
В абзаці другому частини другої статті 59 Закону № 1404 зазначено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.
Відповідно до частин першої і третьої статті 68 Закону № 1404 стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника визначено частинами першою - третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження».
Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:
у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;
за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.
Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Порядок стягнення аліментів регламентовано статтею 71 Закону № 1404.
За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
У разі якщо розмір заборгованості боржника перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець зобов`язаний винести постанову про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників (частина друга цієї статті).
Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.
Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів (частина шоста цієї статті).
Згідно з частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:
1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Відповідно до частини десятої статті 71 Закону № 1404 тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:
1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;
2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;
3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
Пунктом 5 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець: виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників; звертає стягнення на майно боржника; надсилає стягувачу письмове роз`яснення про право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини дев`ятої статті 71 Закону, - три місяці), державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, які виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. Виготовлення таких постанов не в автоматизованій системі виконавчого провадження забороняється.

Отже, виконавець набуває повноваження з примусового виконання судового рішення, що набрало законної сили, з моменту пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та відкриття виконавчого провадження.
Арешт на грошові кошти боржника накладається з метою забезпечення реального (фактичного) виконання судового рішення, що набрало законної сили.
При цьому, закон містить особливе правове регулювання порядку стягнення аліментів та заборгованості з їх сплати, а саме: до погашення заборгованості у повному обсязі на боржника накладаються такі обмеження, як у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання.
Зокрема, за наявності заборгованості зі сплати аліментів у розмірі, що перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець зобов`язаний накласти арешт на кошти боржника.
При вирішенні питання про правомірність рішення виконавця про накладення арешту на кошти боржника слід виходити з оцінки обставин, що мали місце саме на момент ухвалення рішень, що оскаржуються в порядку судового контролю за виконанням судового рішення (розділ VII ЦПК України).

Апеляційним судом встановлено, що підставою оскарження боржником постанов державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.03.2024 р. і постанови від 09.06.2025 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 про арешт коштів боржника слугувала та обставина, що виконавець не повідомив боржника про відкриття виконавчого провадження.
Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що виконавець повинен повідомити сторін виконавчого провадження, зокрема, боржника про початок примусового виконання рішення шляхом направлення за вказаною у виконавчому документі адресою місця проживання боржника постанови про відкриття виконавчого провадження.
Проте, невиконання цього обов`язку не може слугувати підставою для зняття арешту з рахунків боржника, якщо наявна заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, що накладається для забезпечення виконання судового рішення про стягнення аліментів.
Скасування арешту на кошти боржника, який накладено з метою забезпечення судового рішення у справах про аліменти, буде непропорційним заходом, оскільки не відповідатиме інтересам дитини, які мають пріоритет над майновими інтересами батьків.
Надаючи оцінку доводам скарги боржника на постанови державного виконавця про накладення арешту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстави для скасування арешту були відсутні, оскільки відповідно до матеріалів виконавчого провадження за боржником була непогашена заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої перевищував суму відповідних платежів за три місяці, що було підставою для накладення арешту.
Відмовляючи у задоволенні скарги боржника на постанови державних виконавців Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Близнюка В.О. від 20.03.2024 р. у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 і постанову державного виконавця Хайдарі Р.Р. від 09.06.2025 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів підтверджується дослідженими судом матеріалами, зокрема розрахунком заборгованості, і боржником не спростована.
Колегія суддів погоджується з аргументами боржника, що виконавець зобов`язаний направляти як постанову про відкриття виконавчого провадження, так і інші документи виконавчого провадження на адресу боржника.
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що закон не пов`язує факт не направлення документів виконавчого провадження з можливістю зняття арешту з грошових коштів на рахунках боржника та зняття обмежень у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання.
В контексті вирішення питання за скаргою боржника на рішення виконавців про арешт коштів, суд апеляційної інстанції зазначає, що до предмету доказування входить обставина, що у боржника наявна або відсутня заборгованість.
При апеляційному перегляді ухвали суду першої інстанції, колегією суддів установлено, що заборгованість боржника зі сплати аліментів станом на час звернення зі скаргою до суду ( 25 липня 2025 року) була погашена лише частково.
Тож суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги боржника на постанову державних виконавців Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Близнюка В.О. від 20.03.2024 р. і на постанову державного виконавця Хайдарі Р.Р. від 09.06.2025 про арешт коштів боржника, оскільки наявність заборгованості зі сплати аліментів в сукупному розмірі, що перевищує суму відповідних платежів за три місяці, є підставою для арешту коштів боржника та встановлення боржнику обмежень у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання.
З огляду на те, що боржник не довів відсутність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі, що перевищує суму відповідних платежів за три місяці, станом на 20 березня 2024 року і на 09 червня 2025 року, враховуючи, що боржник був обізнаний зі своїм обов`язком утримувати дитину, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування ухвали місцевого суду та ухвалення нового судового рішення в частині вимог скарги боржника на постанови державних виконавців Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Близнюка В.О. від 20.03.2024 р. про арешт коштів і на постанову державного виконавця Хайдарі Р.Р. від 09.06.2025 про арешт коштів боржника - відсутні.

Колегія суддів відхиляє також доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що попри наявність достатніх коштів на рахунку, державний виконавець повторно наклав арешт на його кошти, не списав заборгованість, яка продовжує накопичуватися і позбавляє дітей права на отримання аліментів.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для забезпечення реального виконання судового рішення, одним з яких є арешт коштів боржника.
Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що виконавець неодноразово звертався до банківських установ з платіжними інструкціями. Відповідно до листа в.о. начальника Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Сириці О. від 02.07.2025 року, згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, на рахунки боржника виставлялися платіжні інструкції про перерахування коштів 25.03.2024 року, 28.03.2024 року, 17.04.2024 року, 10.05.2024 року, 15.05.2024 року, 09.06.2025 року, 25.06.2025 року та 30.06.2025 року, проте відповідні кошти на депозитний рахунок Відділу у повному обсязі не надходили. Станом на червень 2025 року заборгованість склала 140 680 грн. 82 коп.
Як раніше зазначалося, підставою накладення арешту на кошти боржника є наявність заборгованості зі сплати аліментів в сукупному розмірі, що перевищує суму відповідних платежів за три місяці, що мало місце в даному випадку.
Тож суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання накладеного арешту незаконним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) вказано, що «… саме на виконавця покладено обов`язок щомісячно обчислювати як розмір аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), так і заборгованість зі сплати аліментів і повідомляти про її існування та розмір сторонам виконавчого провадження, зокрема боржнику».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 грудня 2021 року у справі № 182/5958/17 (провадження № 61-6890св21) зазначено, що:
«частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено особливий порядок дій, метою яких є створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, який передбачає, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Вказані у цій статті обмеження будуть вважатись такими, що застосовані із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», у разі, коли таке рішення буде вмотивоване державним виконавцем у відповідних постановах належним чином.
При встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
При цьому вказана стаття не зобов`язує державного виконавця перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.
У разі усунення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дає підстави виконавцю для накладення постанови про обмеження певних прав, виконавцем будуть вжиті заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».
Такі правові висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 2-3619-2007 (провадження № 61-22862св19)».

Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість застосування до боржника стягнення у вигляді штрафу, оскільки зазначений висновок не відповідає нормам процесуального права і фактичним обставинам справи.
Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
Таким чином, зміст наведеної норми права дає підстави вважати, що штраф за невиконання судового рішення є особливим заходом юридичної відповідальності, який спрямований на спонукання недобросовісного боржника виконати рішення.
Проте підставою для застосування такого заходу примусу є відсутність у боржника поважних причин невиконання рішення, у зв`язку з чим колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що відсутні відомості про направлення на зазначену у виконавчому документі адресу боржника постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим відправленням і направлення інших документів виконавчого провадження звичайним відправленням.
У запиті від 18 квітня 2025 року боржник ОСОБА_1 повідомив державного виконавця Близнюка В.О. про те, що постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу від 30.10.2023 року він не отримував, як і судового наказу, тому просив надіслати копії вказаних документів.
Відповідно до листа в.о. начальника Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Сириці О. від 02.07.2025 року, у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 з метою забезпечення його виконання 20.03.2024 року та 09.06.2025 року на всі рахунки боржника накладено арешти. Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, на рахунки боржника виставлялися платіжні інструкції про перерахування коштів, зокрема, 09.06.2025 року, 25.06.2025 року та 30.06.2025 року, проте відповідні кошти на депозитний рахунок Відділу у повному обсязі не надходили. Станом на червень 2025 року заборгованість склала 140 680 грн. 82 коп.
Разом з тим, як вбачається з наданих представником ОСОБА_1 квитанцій, 03 червня 2025 року відбулось примусове списання з рахунку боржника суми заборгованості в розмірі 37 595 грн. 30 коп.
13 червня 2025 року боржник звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві із запитом, в якому просив повідомити, чому не стягується заборгованість зі сплати аліментів з рахунку боржника, при тому, що 09.06.2025 року представником боржника повідомлено державному виконавцю, що на рахунку є кошти, які він просить стягнути в рахунок заборгованості по аліментам.
01 липня 2025 року з рахунку боржника ОСОБА_1 відбулось стягнення заборгованості в сумі 58 971 грн. 17 коп. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні скарги боржника в частині визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця від 30 червня 2025 року про накладення штрафу на боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 ОСОБА_1 , оскільки не встановив, що ОСОБА_1 діяв умисно, маючи намір не сплачувати заборгованість за аліментами, адже у запиті від 13 червня 2025 року боржник вказував, що на його арештованому рахунку наявні кошти для сплати заборгованості, проте відповідних списань не проведено, у зв`язку з чим просив повідомити причину невиконання. 
Таким чином, ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 15 серпня 2025 року в частині відмови у задоволенні скарги боржника про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Рустама Рахмановича від 30 червня 2025 року про накладення штрафу у розмірі 20 % від суми заборгованості, що становить 26 713 грн. 72 коп., на боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення зазначених вимог скарги.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що необізнаність про початок примусового виконання судового наказу позбавила його можливості надати оцінку документам і відомостям, на підставі яких державним виконавцем ухвалювались процесуальні рішення, і сплачувати аліменти.
Так, зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.04.2019 року у справі № 756/3575. Стягувач ОСОБА_2 та боржник ОСОБА_1 проживають окремо, за різними адресами, спільні діти проживають із ОСОБА_2 та перебувають на її утриманні. 
З огляду на викладене, несвоєчасна обізнаність ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу може бути підставою для звільнення його від певних видів відповідальності за несвоєчасну сплату аліментів, проте не є перешкодою сплачувати кошти на утримання своїх дітей.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 359/9950/16-ц, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.
Відповідно до статей 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відносно доводів апеляційної скарги про необґрунтованість висновку місцевого суду про відмову в задоволенні скарги в частині покладення на посадових осіб Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві обов`язку виключити з Реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 як про боржника, то апеляційний суд зазначає, що відповідно до частин першої, п`ятої, дев`ятої статті 9 Закону № 1404 Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Виконавче провадження № НОМЕР_3 відкрито постановою державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Близнюка В.О. від 22 листопада 2023 року.
Станом на день звернення боржника до суду першої інстанції зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця виконавче провадження № НОМЕР_3 не було закінчене, виконавчий документ не повертався стягувачу відповідно до пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону № 1404, заборгованість зі сплати аліментів станом на 05 квітня 2024 року (день внесення відомостей про апелянта до Єдиного реєстру боржників) не була погашена, боржник не надав доказів сплати заборгованості станом на час звернення до суду з даною скаргою ( 25 липня 2025 року), а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність підстави для задоволення скарги в частині покладення на посадову особу Оболонського відділу ДВС у м. Києві обов`язку виключити відомості про ОСОБА_1 як про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Апеляційний суд критично оцінює аргументи апелянта про те, що під час провадження в суді першої інстанції представник стягувача підтвердив відсутність заборгованості за аліментами у своїх поясненнях, оскільки зі змісту пояснень представника стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 вбачається, що представник вказав на те, що станом на час ухвалення виконавцем постанов про накладення арешту на кошти боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами боржник мав заборгованість зі сплати аліментів за понад 4 місяці, тому державний виконавець правомірно виніс вищезазначені постанови, і що вказані обмеження припинять свою дію після погашення заборгованості за аліментами (т. 1 а.с. 105-105 зворот).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою 25 липня 2025 року, суд постановив оскаржувану ухвалу 15 серпня 2025 року, тоді як вбачається із наданих представником боржника копій квитанцій, 03.06.2025 року в примусовому порядку з рахунку боржника було списано заборгованість у розмірі 37 595 грн. 30 коп., 01.07.2025 року - 58 971 грн. 17 коп., решту заборгованості боржник погашав протягом вересня - грудня 2025 року шляхом сплати платежів через АТ «Укрпошта».

Доводи апеляційної скарги про відсутність у державних виконавців Стужука П.П. і Хайдарі Р.Р. повноважень на вчинення виконавчих дій з огляду на відсутність в автоматизованій системі виконавчих проваджень документів виконавчого провадження, письмового доручення начальника державної виконавчої служби, постанови про передачу та про прийняття виконавчих проваджень апеляційний суд відхиляє.
Відповідно до пункту 5 розділу V Інструкції № 512/5 передбачено, що виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби у разі: хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці; звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця; включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) державного виконавця відповідно до Закону; утворення виконавчої групи між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.
Передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби чи виконавчої групи, між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби здійснюється за письмовим дорученням начальника цього органу державної виконавчої служби чи керівника виконавчої групи.
Таким чином, законодавство про виконавче провадження не передбачає обов`язку виконавця передавати і приймати виконавче провадження шляхом ухвалення постанов.

Щодо вимоги скарги про скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.06.2025 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 та покладення на Оболонський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) обов`язку скласти у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 з урахуванням середньої заробітної плати працівника для міста Києва за спеціальністю «оператор ПЕОМ», то колегія суддів зазначає, що відповідно до частин першої і другої статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 759/1727/16 (провадження № 61-15882св20) вказано, що:
«заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.
Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713».

У постанові від 02 лютого 2026 року у справі № 296/6029/22 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив наступне: 
« Вказівка на те, що частина друга статті 195 СК України чітко встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, що здійснюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, є сталою практикою Верховного Суду, що знаходить своє відображення у низці рішень (зокрема: ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2025 року у справі № 1515/1812/12, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 квітня 2025 року у справі № 161/3963/21, від 28 травня 2025 року у справі № 303/7578/23, від 05 червня 2025 року у справі № 2-6997/11, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2025 року у справі № 489/267/22 та інші).
При цьому Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду також враховує, що Президент України Указом від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні ввів воєнний стан, який триває дотепер.
У Законі України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (набув чинності з 25 березня 2022 року) зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, зокрема, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації). За рішенням про стягнення аліментів підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці, які здійснюють відрахування з заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, перераховують стягнуті кошти на визначений у заяві або зверненні стягувача рахунок, а у разі відсутності реквізитів рахунка стягувача - на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Закону України від 03 березня 2022 року № 2115-IX «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості зі сплати аліментів) фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.
Отже, починаючи зі звітного періоду за лютий 2022 року, у зв`язку із незабезпеченням повноти подання звітності респондентами, органи державної статистики призупинили оприлюднення статистичної інформації щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників по регіонах України.
Водночас Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду наголошує, що законодавець не вніс будь-яких змін до статті 195 СК України щодо визначення заборгованості за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, у період воєнного стану, а тому у державного виконавця не було підстав розраховувати заборгованість за аліментами іншим чином, аніж з останніх показників середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оприлюдненої органом статистики.»
Зважаючи на те, що при вчиненні виконавчих дій не встановлено місце роботи боржника ОСОБА_1 , то обчислення виконавцем заборгованості зі сплати аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника у м. Києві є правомірним, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги у відповідній частині.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, оскаржувана ухвала - скасуванню в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р.Р. від 30 червня 2025 року про накладення на боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 ОСОБА_1 штрафу у розмірі 26 713,17 грн. та ухвалення нового судового рішення про задоволення вимог скарги у цій частині. 
В решті ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 15 серпня 2025 року слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 15 серпня 2025 року - скасувати в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Рустама Рахмановича від 30 червня 2025 року про накладення на боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 ОСОБА_1 штрафу у розмірі 26 719,17 грн. та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу в цій частині задовольнити.
Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Рустама Рахмановича від 30 червня 2025 року про накладення на боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 ОСОБА_1 штрафу в розмірі 26 719 грн. 17 коп. 
В іншій частині ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 15 серпня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І. 

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.