УХВАЛА

04 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 766/11537/19
провадження № 61-5282ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 ,в інтересах якого діє адвокат Багно Лілія Федорівна, на постанову Херсонського апеляційного суду 
від 28 березня 2024 року у справі за позовом першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» 
до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року перший заступник прокурора Миколаївської області, в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «Адміністрація морських портів України»), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 як начальник адміністрації Миколаївського морського порту незаконно звільнив 5 працівників порту: 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - на підставі відповідних наказів. Рішеннями судів цих працівників було поновлено на роботі із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу 
в загальному розмірі 429 099,56 грн. ОСОБА_1 перебував на посаді начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» з 08 березня 
до 02 червня 2017 року. На думку прокурора, Міністерство інфраструктури України як вищий орган має право звернутися до суду про стягнення матеріальної шкоди, завданої ДП «Адміністрація морських портів України», проте у листах Міністерства інфраструктури України від 25 вересня 2018 року № 10622/27/10-18 на адресу профспілкового комітету Профспілки працівників морського транспорту Миколаївського торговельного порту та від 12 листопада 2018 року 
№ 12791/27/10-18, від 23 травня 2018 року № 6066/27/10-19 на адресу прокуратури Миколаївської області зазначено, що вказане Міністерство не бачить підстав для вжиття заходів з відшкодування завданої шкоди ДП «Адміністрація морських портів України» внаслідок незаконного звільнення, що не відповідає вимогам законодавства та свідчить про невиконання ним своїх повноважень із захисту інтересів держави та є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді.

Посилаючись на норми КЗпП України, позивач просив стягнути 
з ОСОБА_1 на користь ДП «Адміністрація морських портів України» матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 429 099,56 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 
2021 року позовні вимоги задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь 
ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 429 099,56 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Миколаївської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 6 436,49 грн.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2021 року скасовано, позовні вимоги залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 30 серпня 2023 року касаційну скаргу першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури задоволено частково.

Постанову Херсонського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року в частині вимог заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди скасовано, справу в цій частині передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанову Херсонського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року в частині вимог заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» 
до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишено без змін.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 28 березня 2024 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2021 року залишено без змін.

20 квітня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Багно Л. Ф., через підсистему «Електронний суд», звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Херсонського апеляційного суду від 28 березня 2024 року 
у цій справі, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Херсонського апеляційного суду від 28 березня 2024 року та ухвалити нове рішення про відмову 
в задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується,
чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову в цій справі є відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 429 099,56 грн.

Отже, ціна позову в цій справі становить 429 099,56 грн, яка станом на 01 січня 
2026 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328 * 250 = 832 000,00 грн).
Враховуючи зазначене, постанова Херсонського апеляційного суду від 28 березня 2024 року не підлягає касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України представником заявника у касаційній скарзі не наведено.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів 
у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження 
(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано 
на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи 
від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно 
до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, 
де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, 
яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, 
ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Багно Л. Ф., подав касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, 
яка не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, 
яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження 
у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 ,в інтересах якого діє адвокат Багно Лілія Федорівна, 
на постанову Херсонського апеляційного суду від 28 березня 2024 року у справі 
за позовом першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_1 
про відшкодування шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара