ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року	Львів	Справа № 500/157/25 пров. № А/857/15130/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гінди О. М.	
 	Гуляка В. В.	
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі №500/157/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,
(головуючий суддя першої інстанції Мандзій О.П., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення 13 березня 2025 року ),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі відповідач, ГУНП в Тернопільській області), в якій просить:
визнати протиправним та скасувати наказ №474 о/с від 03.12.2024 про звільнення працівника ОСОБА_1 ;
зобов`язати ГУНП в Тернопільській області поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №1 роти конвойної служби патрульної служби окремих підрозділів ГУНП в Тернопільській області або у разі неможливості, поновити на іншій рівнозначній посаді в ГУНП в Тернопільській області;
стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваним наказом ГУНП в Тернопільській області №474 о/с від 03.12.2024 позивача звільнено зі служби відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Вказане звільнення відбулось на підставі накладеного дисциплінарного стягнення внаслідок службового розслідування подій, що мали місце 11.11.2024. На переконання позивача, 11.11.2024 працівниками УПП у Тернопільській області, протиправно та необґрунтовано складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №171385 за порушення ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), не зважаючи на той факт, що встановлених відомостей щодо вмісту алкоголю в крові ОСОБА_1 не встановлено. На даний час, остаточне рішення (постанова) суду про притягнення позивача до відповідальності або ж закриття провадження внаслідок недоведеності його вини судом не прийнято. У процесі службового розслідування, позивачем було надано пояснення та повідомлено відповідача, що 11.11.2024 ОСОБА_1 не перебував у статусі водія транспортного засобу, не керував ним, вміст алкоголю в крові не встановлений. Проте ГУНП в Тернопільській області не було взято до уваги вказані відомості.
Також позивач повідомляє, що з 18.11.2024 по 09.12.2024 він перебував на лікарняному, внаслідок втрати працездатності, що підтверджується листками непрацездатності. Про дані факти відомо відповідачу, проте останнім було пронівельовано вимоги трудового законодавства, а саме положень ст.40 Кодексу законів про працю України, де чітко передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності.
За вказаних обставин, на думку позивача, спірний наказ ГУНП в Тернопільській області №474 о/с від 03.12.2024 про його звільнення є протиправним та підлягає скасуванню, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі № 500/157//25 у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції при розгляді справи не було враховано, що службове розслідування було здійснено неповно, дисциплінарною комісією не було надано належну оцінку фактам, що підтверджують реальну наявність в його діях ознак дисциплінарного проступку, не було встановлено шкідливих наслідків та відповідно причинно наслідкового зв`язку між ними та його діями, не було обґрунтовано застосування найважчої дисциплінарної відповідальності. Адже підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Зауважує, що сутність дисциплінарного проступку полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Під вчинками, що підривають авторитет працівника Національної поліції, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою, у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника, що мають бути доведені у визначеному порядку.
Зокрема, в ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що обставини, що обтяжують відповідальність - відсутні, обставини, що пом`якшують відповідальність - відсутні. Але разом з тим, дисциплінарна комісія вважає, а суд першої інстанції погодився з таким твердженням, що вчинення дисциплінарного проступку під час дії воєнного стану в Україні слід трактувати як обставину, що обтяжує відповідальність, оскільки резонансність вказаної події як наслідок має значний негативний вплив на імідж поліції, хоча нічим не обґрунтовує в чому полягає резонансність.
Апелянт вважає, що проігноровано той факт, що на підставі наказу НПУ від 04.04.2024 року №1163 о/с його було заохочено нагородою - медаллю « 10 років бездоганної служби», яка була надана за досягнення високих показників у службовій діяльності, вірність Присязі працівника поліції та зразкове виконання службових обов`язків, не взято до уваги те, що починаючи з червня 2015 року по грудень 2023 року позивач неодноразово безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності, з 20 листопада 2015 року має статус «Учасника бойових дій», в 2022 році брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Звертає увагу, що жодного фактичного доказу, який би підтвердив, що позивач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у процесі службового розслідування не здобуто, є лише підозри деяких працівників поліції, які не враховують ні погодних умов, коли пишуть про тремор пальців і разом з тим заспокоюють потерпілого, коли він жаліється що в нього трясуться руки і кажуть, що це через холод (зафіксовано на відео), ні той факт що позивач перебував після добового чергування.
Апелянт вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність свого рішення в спірних правовідносинах.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 з 07.11.2015 проходив службу в ГУНП в Тернопільській області, з 24.10.2023 на посаді поліцейського взводу №1 роти конвойної служби патрульної служби окремих підрозділів ГУНП в Тернопільській області.
Начальником УГІ ГУНП в Тернопільській області підполковником поліції ОСОБА_2 12.11.2024 за №19220-2024 на адресу начальника ГУНП в Тернопільській області скеровано доповідну записку про те, що 11.11.2024 поліцейськими УГПІ в Тернопільській області ДГІГІ НП України складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно поліцейського взводу № 1 роти конвойної служби патрульної служби окремих підрозділів ГУНП в Тернопільській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .
Наказом ГУНП в Тернопільській області від 12.11.2024 №2865 "Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків" з приводу можливих порушень, що мають ознаки дисциплінарного проступку з боку окремих працівників ГУНП в області призначено службове розслідування у формі письмового провадження. Для проведення даного службового розслідування створено дисциплінарну комісію. Відсторонено від виконання службових обов`язків поліцейського взводу №1 роти конвойної служби патрульної служби окремих підрозділів ГУНП в Тернопільській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .
В ході проведення службового розслідування встановлено, що 11.11.2024 на спеціальну лінію "102" ГУНП в Тернопільській області о 17:36 надійшло повідомлення від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , про те, що в м. Тернопіль по вул. Микулинецькій, 29 відбулась ДТП без травмованих за участі автомобіля марки «Renault Sandero», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням його батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та автомобіля марки «Peugeot Вірреr», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням поліцейського взводу №1 роти конвойної служби патрульної поліції окремих підрозділів ГУНП в Тернопільській області старшого сержанта поліції Дмитерка Р.П. Вказане повідомлення зареєстровано в ІКС ІПНП УПП в Тернопільській області ДНП НП України за №7150.
Реагування на вказане повідомлення здійснювалось нарядом "Юпітер-0152" в складі заступника командира роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП НП України капітана поліції ОСОБА_5 та старшого інспектора ВМАЗ УПП в Тернопільській області ДПП НП України капітана поліції Ямборко Алли. Поліцейськими на місці події встановлено, що старший сержант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи після добового чергування (вільна зміна), 11.11.2024, близько 17:04, керуючи автомобілем марки «Peugeot Вірреr», р.н. НОМЕР_2 , прямував до місця свого проживання, та, рухаючись по вул.Микулинецькій в м. Тернопіль, допустив зіткнення із автомобілем марки «Renault Sandero», який зупинився на червоний колір світлофора. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Водії вище вказаних транспортних засобів тілесних ушкоджень не отримали.
Також, на місці події, під час спілкування поліцейських із учасниками вказаної пригоди було встановлено, що ОСОБА_4 та старший сержант поліції ОСОБА_1 , після зіткнення автомобілів здійснили їх переміщення, оскільки мали намір першочергово оформити ДТП без допомоги поліцейських по Європротоколу, однак, в подальшому не дійшли згоди щодо складання спільного повідомлення про страховий випадок, у зв`язку із чим ОСОБА_3 зателефонував на спеціальну лінію "102" ГУНП в Тернопільській області.
При спілкуванні поліцейських УПП з старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці. З цієї причини сержанту поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою приладу «ALCOTEST DRAGER 7510 ARLM-0285», однак від проходження медичного огляду поліцейський в категоричній формі відмовився.
В подальшому, старшому сержанту поліції ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в найближчому закладі охорони здоров`я КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради, про що поліцейськими УПП в Тернопільській області ДПП НП України видано направлення о 18:30 год., однак старший сержант поліції ОСОБА_1 відмовився від його проходження.
В зв`язку із відмовою пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «ALCOTEST DRAGER», а також у медичному закладі, що є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, стосовно старшого сержанта поліції ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 №171385 за ч.1 ст. 130 КУпАП. Також, за порушення вимог п.2.3.б, 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 стосовно старшого сержанта поліції ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 №171375 за ст.124 КУпАП, а також за порушення вимог п.2.10.в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 винесено постанову серії ЕНА №3458234 за ст.125 КУпАП.
Про вказану подію старший сержант поліції ОСОБА_1 на спеціальну лінію « 102» ГУНП в Тернопільській області не повідомляв, а командира роти конвойної служби патрульної поліції окремих підрозділів ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_6 повідомив лише через півтори години.
Як установлено з матеріалів службового розслідування, а саме, копій матеріалів, пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди, поліцейських УПП в Тернопільській області ДПП НП України, які їх оформлювали, а також відеозаписів та інших документів, старший сержант поліції ОСОБА_1 не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до скоєння дорожньо-транспортної пригоди та завдання матеріальної шкоди громадянинові, а також будучи причетним до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, про неї ні підрозділ поліції, ні безпосереднє керівництво не повідомив, заходів щодо виставлення знаку аварійної зупинки не вжив, перемістив транспортний засіб, та в подальшому відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і в найближчому медичному закладі, що призвело до складання протоколів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, ст.124 КУпАП та постанови за ч.1 ст.125 КУпАП.
Вчинення дисциплінарних проступку старшим сержантом поліції ОСОБА_1 повністю підтверджується зібраними в ході проведення службового розслідування матеріалами.
У ході службового розслідування обставин, які пом`якшують відповідальність старшого сержанта поліції ОСОБА_1 не встановлено.
За висновком службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП в Тернопільській області полковником поліції ОСОБА_7 , за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п.1 та 2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.1, 2, З, 4, 5 та 6 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIІI, Присяги поліцейського, затвердженої ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», абз.1, 2 ч.5 ст.14 та абз.2 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», пп.б, д, є п.2.3, пп.а, б п.2.9, пп.а, б, в, д, е п.2.10 розділу II Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, п.6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за №223/33194, Зобов`язання поліцейського щодо дотримання законності та службової дисципліни, затвердженого наказом ГУНП в Тернопільській області від 21.05.2024 №1433, вимог п.4 питання 5 протоколу наради керівництва ГУНП в Тернопільській області від 03.09.2024 № 68, п.15, 17, 18, 26, 29, 30 та 32 розділу II посадової інструкції, затвердженої т.в.о. командира РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області майором поліції ОСОБА_6 від 08.06.2024 та зареєстрованої за №61/23/01, до поліцейського взводу № 1 роти конвойної служби патрульної поліції окремих підрозділів ГУНП в Тернопільській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 слід застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом ГУНП в Тернопільській області від 21.11.2024 № 2939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», до поліцейського взводу № 1 роти конвойної служби патрульної поліції окремих підрозділів ГУНП в Тернопільській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом ГУНП в Тернопільській області від 03.12.2024 № 474 о/с «По особовому складу», звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 роти конвойної служби патрульної поліції окремих підрозділів ГУНП в Тернопільській області, з 05.12.2024.
Наказом ГУНП в Тернопільській області від 28.01.2025 № 23 о/с «По особовому складу», внесено зміни в наказ ГУНП в Тернопільській області від 03.12.2024 № 474 о/с, вважати звільнити зі служби в поліції , з 10.12.2024.
Вважаючи рішення суб`єкта владних повноважень про звільнення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що комісією в процесі службового розслідування встановлено порушення ОСОБА_1 . Присяги працівника поліції, службової дисципліни, а також відповідних вимог законодавства, а отже у відповідача були наявні обґрунтовані підстави для прийняття оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів поліції.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору, оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно з статтею 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (ч.4 ст.8 Закону №580-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно з ч.1 ст.18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Частинами 1, 2 ст.19 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII набрав чинності 07.10.2018.
Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Системний аналіз наведених вище положень Дисциплінарного статуту дає підстави для висновку, що порушенням поліцейським службової дисципліни вважається невиконання чи неналежне виконання ним обов`язків, визначених ст.1 цього Статуту, у тому числі, основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону № 580-VIII.
Частиною 1 ст.11 Дисциплінарного статуту закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком, відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування ( ст.14 Дисциплінарного статуту ).
Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893). Цей наказ прийнятий відповідно до частини десятої статті 14, частини сьомої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, з метою належної організації заходів, спрямованих на зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів Національної поліції України, запобігання надзвичайним подіям за участю поліцейських, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань за фактами порушення поліцейськими службової дисципліни.
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №893 визначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку..
Відповідно до п.2 розділу VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Згідно з п.4 розділу VI Порядку №893 в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: - висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено. У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; - вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку;- відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; - запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування (п.5 розділу VI Порядку №893).
Наведені приписи узгоджуються з положеннями ст.15, 19 Дисциплінарного статуту.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Судом встановлено, що підставою для винесення наказу ГУНП в Тернопільській області від 21.11.2024 № 2939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби стали результати службового розслідування про скоєння дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п.1 та 2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.1, 2, З, 4, 5 та 6 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIІI, Присяги поліцейського, затвердженої ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», абз.1, 2 ч.5 ст.14 та абз.2 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», пп.б, д, є п.2.3, пп.а, б п.2.9, пп.а, б, в, д, е п.2.10 розділу II Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, п.6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за №223/33194, Зобов`язання поліцейського щодо дотримання законності та службової дисципліни, затвердженого наказом ГУНП в Тернопільській області від 21.05.2024 №1433, вимог п.4 питання 5 протоколу наради керівництва ГУНП в Тернопільській області від 03.09.2024 № 68, п.15, 17, 18, 26, 29, 30 та 32 розділу II посадової інструкції, затвердженої т.в.о. командира РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області майором поліції ОСОБА_8 від 08.06.2024 та зареєстрованої за №61/23/01.
На реалізацію цього наказу відповідачем прийнято спірний наказ ГУНП в Тернопільській області від 03.12.2024 № 474 о/с «По особовому складу», якими позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».
Як уже зазначалось судом вище та слідує з обставин що передували службовому розслідуванню, 11.11.2024 на спеціальну лінію « 102» ГУНП в Тернопільській області о 17:36 надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що в м.Тернопіль по вул. Микулинецькій, 29 відбулась ДТП без травмованих за участі автомобіля марки «Renault Sandero», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням його батька ОСОБА_4 , та автомобіля марки «Peugeot Вірреr», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням поліцейського взводу №1 роти конвойної служби патрульної поліції окремих підрозділів ГУНП в Тернопільській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 . Вказане повідомлення зареєстровано в ІКС ІПНП УПП в Тернопільській області ДНП НП України за №7150.
Реагування на вказане повідомлення здійснювалось нарядом «Юпітер-0152» в складі заступника командира роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП НП України капітана поліції ОСОБА_5 та старшого інспектора ВМАЗ УПП в Тернопільській області ДПП НП України капітана поліції Ямборко Алли. Поліцейськими на місці події встановлено, що старший сержант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи після добового чергування (вільна зміна), 11.11.2024, близько 17:04, керуючи автомобілем марки «Peugeot Вірреr», р.н. НОМЕР_2 , прямував до місця свого проживання, та, рухаючись по вул. Микулинецькій в м. Тернопіль, допустив зіткнення із автомобілем марки «Renault Sandero», р.н. НОМЕР_1 , який зупинився на червоний колір світлофора. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Водії вище вказаних транспортних засобів тілесних ушкоджень не отримали.
Також, на місці події, під час спілкування поліцейських із учасниками вказаної пригоди було встановлено, що ОСОБА_4 та старший сержант поліції ОСОБА_1 , після зіткнення автомобілів здійснили їх переміщення, оскільки мали намір першочергово оформити ДТП без допомоги поліцейських по Європротоколу, однак, в подальшому не дійшли згоди щодо складання спільного повідомлення про страховий випадок, у зв`язку із чим ОСОБА_4 зателефонував на спеціальну лінію « 102» ГУНП в Тернопільській області.
При спілкуванні поліцейських УПП з старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці. З цієї причини сержанту поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою приладу «ALCOTEST DRAGER 7510 ARLM-0285», однак від проходження медичного огляду поліцейський в категоричній формі відмовився.
В подальшому, старшому сержанту поліції ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в найближчому закладі охорони здоров`я КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради, про що поліцейськими УПП в Тернопільській області ДПП НП України видано направлення о 18:30 год., однак старший сержант поліції ОСОБА_1 відмовився від його проходження.
У зв`язку із відмовою пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «ALCOTEST DRAGER», а також у медичному закладі, що є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, стосовно старшого сержанта поліції ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 №171385 за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Крім цього, за порушення вимог п.2.3.б, 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 стосовно старшого сержанта поліції ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 №171375 за ст.124 КУпАП, а також за порушення вимог п.2.10.в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 винесено постанову серії ЕНА №3458234 за ст.125 КУпАП.
Відповідно до адміністративного протоколу серії ЕПР1 №171385 за ч.1 ст.130 КУпАП, старший сержант поліції ОСОБА_9 надав пояснення, що за кермом транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння не перебував, після чого проставив особисті підписи в пунктах 13, 15, 16, та 18 зазначеного протоколу.
Про вказану подію старший сержант поліції ОСОБА_1 на спеціальну лінію « 102» ГУНП в Тернопільській області не повідомляв, а командира роти конвойної служби патрульної поліції окремих підрозділів ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_6 повідомив лише через півтори години.
Під час проведення службового розслідування, з метою встановлення та дослідження усіх фактів та обставин вчинення дисциплінарного проступку або спростування його вчинення з боку старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , 12.11.2024 надіслано запит за вих. №27243-2024 на ім`я начальника УПП в Тернопільській області ДПП НП України майора поліції Шевчука Богдана з метою отримання належним чином завірених копій усіх складених адміністративних матеріалів та відеозаписів відносно старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , під час події, що мала місце 11.11.2024 близько 17:04 год. в м. Тернопіль по вул. Микулинецька, 29.
Аналізом відеозапису з камери відеоспостереження, яка розташована по вул. Микулинецькій м. Тернопіль встановлено, що дійсно 11.11.2024 близько 17:04 год. старший сержант поліції ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Peugeot Вірреr», р.н. НОМЕР_2 , прямував до місця свого проживання, та, рухаючись по вул. Микулинецькій, не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Renault Sandero», який зупинився на червоний колір світлофора. На вказаному відео зафіксовано момент ДТП, під час якого саме старший сержант поліції ОСОБА_1 керував транспортним засобом та після зіткнення, вийшов із свого автомобіля зі сторони водія.
Опитаний в ході службового розслідування заступник командира роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП НП України капітан поліції ОСОБА_10 повністю підтвердив вищевикладене та повідомив, що додатково на місці події старшого сержанта поліції ОСОБА_1 ознайомлено із відеозаписом, на якому зафіксовано момент ДТП, під час якого саме він вийшов із свого автомобіля зі сторони водія.
Опитана під час службового розслідування старший інспектор ВМАЗ УПП в Тернопільській області капітан поліції Ямборко А.М. надала пояснення аналогічні до пояснень капітана поліції ОСОБА_10 .
Опитаний в ході проведення даного службового розслідування старший сержант поліції ОСОБА_11 , на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від надання будь-яких пояснень по суті вищевказаних подій.
Згідно п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція №1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.3 розділу І Інструкції №1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом ( п.6 розділу І Інструкції №1452/735).
Пунктом 7 розділу І вказаної Інструкції №1452/735 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Апелянт вважає, що жодного фактичного доказу, який би підтвердив, що позивач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у процесі службового розслідування не здобуто, є лише підозри деяких працівників поліції, які не враховують ні погодних умов, ні того факту, що позивач перебував після добового чергування.
Апеляційний суд вважає такі необґрунтованими, оскільки як уже зазначалось вище та встановлено судом ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «ALCOTEST DRAGER 7510 ARLM-0285», так і від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в найближчому закладі охорони здоров`я КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради, про що поліцейськими УПП в Тернопільській області ДПП НП України видано направлення о 18:30 год. 
Отже, відсутність факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності не спростовує наявності в його діях складу дисциплінарного проступку.
Апеляційний суд зауважує, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.
Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставини, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни та має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку.
Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 320/11315/22 наголосив, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. Вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання підполковника поліції, нівелює всі попередні заслуги, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством; має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції; в особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.
Верховний Суд неодноразово зауважував на особливому статусі працівника поліції, що зобов`язує його утримуватися від дій, що можуть бути розцінені як дискредитація органів поліції.
Так, у постановах від 19.04.2021 у справі №240/2677/20 та від 08.12.2022 по справі №420/2583/19 Верховний Суд наголошував, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. Водночас недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення. Виходячи з правового регулювання спірних відносин, поліцейський, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять його звання, як працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.
У постановах від 14.07.2022 у справі №520/1795/19 та від 12.05.2022 у справі №260/1/19 Верховний Суд сформував висновки про те, що відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про Національну поліцію» рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції, а отже поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Подібну правову позицію висловлено і у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 у справі №200/11036/20-а, в якій суд, погоджуючись з висновками судів попередніх інстанції щодо правомірності звільнення поліцейського у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, указав, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Висновки аналогічного змісту також викладені Верховним Судом у постанові від 05.03.2024 у справі №480/12367/21.
Частиною 1 ст.64 Закону №580-VIII визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Перебуваючи на службі у Національній поліції України, особа повинна бути взірцем та прикладом для громадян як в робочий так і позаробочий час, та в силу своїх службових обов`язків, зобов`язана не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.
Суд першої інстанції вірно зауважив, що такі дії, як негідна поведінка під час проходження служби в органах Національної поліції України, керування поліцейським транспортним засобом з порушенням Правил дорожнього руху та невиконання вимог закону, негативно впливають на імідж та репутацію Національної поліції України, а також підривають довіру населення до поліцейських належним чином протидіяти злочинності та категорично суперечать вимогам ст.1 Дисциплінарного статуту, якою визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України, поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.
Отже, дисциплінарна комісія мала підстави стверджувати, що поведінка позивача, який мав би бути взірцем добропорядності та законослухняності, є неприпустимою, і не тільки порочить звання поліцейського, а й завдає непоправної шкоди авторитету органів правоохоронних органів.
Висновки аналогічні за змістом викладені у постановах Верховного Суду від 14.03.2023 у справі №320/1206/21, від 03.08.2023 у справі №160/7157/19, від 03.04.2024 у справі №420/9503/22, від 15.08.2024 у справі №420/5700/23.
Суд першої інстанції правильно зауважив, що позивачу систематично під особистий підпис доводилися до відома положення чинного законодавства щодо необхідності дотримуватися службової дисципліни, правил поведінки та професійної етики працівника Національної поліції України, не допускати службових зловживань, не використовувати службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи для інших осіб.
Зокрема, у пп.2 п.1 наказу Національної поліції України «Про заходи щодо зміцнення службової дисциплінами та дотримання законності в діяльності поліції» від 19.07.2022 №507 також передбачено застосування за результатами службових розслідувань за фактами керування поліцейськими транспортними засобами в стані (або з ознаками) сп`яніння звільнення зі служби в поліції. Із цим наказом старший сержант поліції ОСОБА_1 був ознайомлений 16 разів, про що свідчать особисто проставлені ним підписи у відомостях про ознайомлення особового складу РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області.
Також судом першої інстанції правильно зауважено на приписи ст.14 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до якого, учасник дорожнього руху зобов`язаний знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, Правилах етичної поведінки поліцейських, які затверджені наказом МВС від 09.11.2016 №1179 (далі Правила №1179), якими передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Крім цього, відповідно до розділу II завдання та обов`язки посадової інструкції поліцейського РКС ГІГІ ОГІ ГУНП в Тернопільській області, затвердженої 08.06.2024 тимчасово виконуючим обов`язки командира РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області майором поліції ОСОБА_12 та зареєстрованої за №61/23/01 від 08.06.2024, із якою позивач належним чином ознайомлений, чітко передбачено обов`язок: безумовно виконувати накази (доручення) керівників, відданих (виданих) у межах повноважень та відповідно до законодавства України (п.15); дотримуватись стриманого, доброзичливого, відкритого, уважного та ввічливого поводження, яке викликає в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати, утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні службові обов`язки, від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини, а також які підривають авторитет Національної поліції України (п.17); постійно вживати заходів спрямованих на підвищення рівня своєї підготовки (кваліфікації), необхідних для виконання посадових інструкцій (п.18); контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяти особистим симпатіям чи антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку (п.26); інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді (п.29); неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України (обмежень та заборон, вимог, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законом України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України, організаційно-розпорядчих документів (наказів, доручень) керівництва поліції, виданих на виконання Закону України «Про запобігання корупції») (п.30); забезпечувати виконання завдань та обов`язків, визначених Законом України «Про Національну поліцію» та іншими законами України (п.32).
Колегія суддів також зауважує, що дисциплінарна та адміністративна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.
Таким чином, встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності свідчать, що комісією в процесі службового розслідування встановлено порушення ОСОБА_1 . Присяги працівника поліції, службової дисципліни, а також відповідних вимог законодавства, а отже у відповідача були наявні обґрунтовані підстави для прийняття оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів поліції.
Так, матеріалами службового розслідування підтверджується факт того, що під час події, що мала місце 11.11.2024 близько 17:04 в м.Тернопіль по вул. Микулинецькій автомобілем марки «Peugeot Вірреr», р.н. НОМЕР_2 , керував саме позивач, а не інша особа.
Також підтверджуються факти того, що позивач не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до скоєння дорожньо-транспортної пригоди та завдання матеріальної шкоди громадянинові, а також будучи причетним до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, про неї ні підрозділ поліції, ні безпосереднє керівництво не повідомив, заходів щодо виставлення знаку аварійної зупинки не вжив, перемістив транспортний засіб, та в подальшому відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі.
У межах спірних правовідносин, зумовлених звільненням позивача зі служби в поліції внаслідок притягнення до дисциплінарної відповідальності, де одним з ключових питань є морально-етичний бік поставлених йому в провину дій, суд першої інстанції вірно виснував, що першочергово сам позивач як діючий працівник поліції був зацікавлений у тому, щоб без зайвих зволікань продемонструвати безпідставність припущень поліцейських про керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, пройти медичний огляд, засвідчивши власну прихильність тим цінностям і обов`язкам, які він взяв на себе, склавши Присягу на вірність Українському народові. Однак, у спірних правовідносинах позивач продемонстрував протилежне.
Доводи апелянта про те, що дисциплінарне стягнення було застосоване без урахування пом`якшуючих обставин, зокрема заохочення нагородою — медаллю « 10 років бездоганної служби», участь в АТО та наявність статусу «Учасника бойових дій» є безпідставними, оскільки професійний досвід і позитивна характеристика навпаки свідчать про те, що саме від досвідченого працівника очікується більш відповідальне ставлення до своїх обов`язків.
Таким чином в межах проведеного службового розслідування встановлені фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним та дією порушника, висновки службового розслідування відповідають вимогам щодо обґрунтованості, такі містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватись при прийнятті вмотивованого рішення.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за законністю прийняття рішень.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Отже, правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати, насамперед, у тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.
У цій справі, судом надається оцінка оскаржуваному рішенню відповідача, яке прийняте останнім саме з тих мотивів, що були предметом перевірки на підставі досліджених у справі доказів та з урахуванням доводів та заперечень сторін саме щодо цих доказів та обставин.
Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства , суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ГУ НП в Тернопільській області, приймаючи оскаржуваний наказ №474 о/с від 03.12.2024 про звільнення ОСОБА_1 , діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлені чинним законодавством. 
Вказаний наказ відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування, а позовних вимог до задоволення в цій частині.
Відповідно як похідні не підлягають до задоволення вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі №500/157/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Гуляк