ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2026 року	справа № 380/3227/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач-1) та військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач-2), у якому, з урахуванням заявлених вимог, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 09.08.2014 по 31.08.2017 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення забезпечення — січень 2008 року) відповідно положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 09.08.2014 по 31.08.2017 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення забезпечення — січень 2008 року) відповідно положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.09.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення забезпечення — січень 2008 року) відповідно положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.09.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення забезпечення - січень 2008 року відповідно положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, 3 урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 включно відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 2827,97 грн за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період з 09.08.2014 по 31.08.2017 він проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , а з 01.09.2017 по 15.02.2023 - у військовій частині НОМЕР_2 . Отримавши інформацію про нараховане та виплачене йому грошове забезпечення, позивач дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення у повному обсязі йому не нараховувалась та не виплачувалась, унаслідок чого порушено його право на належний рівень грошового забезпечення. Позивач наголошує, що грошове забезпечення військовослужбовців є складовою оплати праці й однією з основних державних гарантій, а індексація підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті незалежно від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань. Посилаючись на положення статей 1, 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та пункту 5 Порядку № 1078, а також на сталу практику Верховного Суду, позивач стверджує, що з огляду на те, що схеми посадових окладів військовослужбовців, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294, діяли з 01.01.2008 та до 01.03.2018, місяцем підвищення тарифних ставок (окладів), за яким починається обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення за період з 09.08.2014 по 28.02.2018, є саме січень 2008 року. Натомість, як стверджує позивач, відповідачі застосовували інші (більш пізні) базові місяці, що призвело до заниження сум індексації. Щодо періоду з 01.03.2018 по 31.12.2022 позивач зазначає, що у зв`язку з набранням з 01.03.2018 чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, унаслідок чого березень 2018 року став місяцем підвищення доходу (новим базовим місяцем). Оскільки розмір підвищення його доходу у березні 2018 року (1635,18 грн) виявився меншим за суму можливої індексації, що склалася у цьому місяці (4463,15 грн), позивач, посилаючись на абзаци 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, вважає, що має право на щомісячну виплату індексації-різниці у фіксованому розмірі 2827,97 грн (4463,15 - 1635,18) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби. Позивач також просить здійснити виплату належних сум з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.
Ухвалою від 02.03.2026 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечила та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач 1 зазначає, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів; військова частина як розпорядник бюджетних коштів здійснює видатки виключно в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисом, а головним розпорядником коштів є Міністерство оборони України. На думку відповідача-1, будь-якої протиправної бездіяльності з його боку допущено не було. Також стверджує, що з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 запроваджено новий механізм обчислення індексу споживчих цін, відповідно до якого грудень 2015 року є місяцем підвищення грошових доходів військовослужбовців випереджаючим шляхом, а обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації починається з січня 2016 року. Зміна базового місяця для нарахування індексації, на думку відповідача 1, відбулася щонайменше з березня 2018 року у зв`язку з набранням чинності постановою № 704. Відповідач-1 наголошує, що за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 індексація позивачу нараховувалась та виплачувалась, що підтверджується довідкою про нараховане та виплачене грошове забезпечення № 1427/1 від 10.12.2025. Стверджує, що визначення базового місяця для нарахування індексації є дискреційним повноваженням суб`єкта владних повноважень, узяти яке на себе суд не вправі, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині є передчасними. На підтвердження цього Відповідач 1 посилається на постанови Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 420/1207/19, від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду. Щодо вимоги про компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб Відповідач 1 зазначає, що така компенсація виплачується одночасно з виплатою грошового забезпечення, а тому відповідна вимога є передчасною. Просив у задоволенні позову відмовити.
Військова частина НОМЕР_2 подала відзив, у якому проти позову заперечила та просила відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Відповідач-2 наводить аналогічні аргументи щодо здійснення видатків у межах бюджетних асигнувань, дискреційного характеру повноважень із визначення базового місяця та передчасності вимоги про компенсацію податку з доходів фізичних осіб. Відповідач-2 зазначив, що для виплати індексації у період січень 2016 року - лютий 2018 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було, фінансування не здійснювалось, у зв`язку з чим індексація грошового забезпечення у цей період не проводилась, а ситуація змінилася лише з набранням чинності постановою № 704 з 01.03.2018. На думку відповідача-2, у період з 01.04.2018 по 01.12.2018 величина індексу споживчих цін за наростаючим підсумком не перевищила поріг індексації 103 %, а право на індексацію виникло у позивача лише у грудні 2018 року, і відповідна виплата ним була проведена. Просив у задоволенні позову відмовити.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 , призваний за мобілізацією відповідно до Указу Президента України від 21.07.2014 № 607, з 09.08.2014 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2014 № 176.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2017 № 57 позивача 31.08.2017 виключено зі списків особового складу частини у зв`язку з переведенням до військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.09.2017 № 192 позивача з 01.09.2017 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.02.2023 № 48 позивача виключено зі списків особового складу частини з 15.02.2023.
Таким чином, у період з 09.08.2014 по 31.08.2017 позивач перебував на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , а з 01.09.2017 по 15.02.2023 - у військовій частині НОМЕР_2 .
З довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення № 1427/1 від 10.12.2025, наданої військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається, що за період проходження служби у цій частині індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась позивачу із застосуванням базових місяців: серпень 2014 року (за період до 31.10.2014), жовтень 2014 року (за період до 31.08.2015) та серпень 2015 року (за період до грудня 2015 року). З січня 2016 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.
Відповідно до довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення № 1791/1 від 21.01.2026, наданої військовою частиною НОМЕР_2 , за період служби у цій частині позивачу нараховувалась та виплачувалась поточна індексація грошового забезпечення, водночас індексація-різниця за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 не нараховувалась та не виплачувалась.
Листом військової частини НОМЕР_1 № 21577/1 від 10.12.2025 та листом військової частини НОМЕР_2 № 1792/1 від 21.01.2026 позивачу повідомлено про відмову у перерахунку та виплаті індексації грошового забезпечення з мотивів, аналогічних викладеним у відзивах.
Зазначені обставини сторонами по суті не заперечуються; спір зводиться до правильності визначення місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця / місяця підвищення доходу), та до наявності у позивача права на індексацію-різницю за період з 01.03.2018, а також до того, чи є відповідні вимоги передчасними та такими, що належать до дискреційних повноважень відповідачів.
При вирішення спору по суті суд керується таким.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби. До складу грошового забезпечення входять, зокрема, посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII). За змістом статті 1 цього Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Згідно зі статтею 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 103 відсотки.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078). Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.
Пунктом 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній з 01.12.2015) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Абзацами 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 передбачено, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу; сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Згідно з абзацами 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 у разі, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації нараховується, ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців; ця постанова набрала чинності з 01.01.2008. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 затверджено нові розміри посадових окладів військовослужбовців, яка набрала чинності з 01.03.2018.
Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44).
Грошове забезпечення військовослужбовців є основним джерелом їх існування, формою винагороди за працю та однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення та підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті у разі настання обставин, визначених Законом № 1282-XII та Порядком № 1078.
Суд відхиляє доводи відповідачів про те, що нарахування та виплата індексації залежить від наявності бюджетного фінансування. Як неодноразово зазначав Верховний Суд, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні, і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право військовослужбовця отримати індексацію грошового забезпечення. Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Зазначене відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19 та від 16.06.2020 у справі № 206/4411/16-а.
Отже, обов`язок щодо проведення індексації грошового забезпечення у зв`язку зі зростанням споживчих цін є обов`язком для всіх роботодавців (у тому числі військових частин) незалежно від форми власності та виду фінансування, а посилання відповідачів на відсутність фінансового ресурсу не звільняє їх від виконання цього обов`язку.
Спірним між сторонами є питання про те, який саме місяць має застосовуватися як місяць підвищення тарифних ставок (окладів) - «базовий місяць», за яким починається обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення позивача.
Аналіз положень пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній з 01.12.2015) дає підстави для висновку, що місяцем підвищення доходу, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації, є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою. При цьому зростання інших постійних складових грошового забезпечення без підвищення самих тарифних ставок (окладів) не має наслідком зміну місяця підвищення доходу. Таке визначення є нормативним і залежить виключно від місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав військовослужбовець.
Як установлено судом, схеми посадових окладів військовослужбовців, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294, діяли з 01.01.2008 та до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, тобто до 01.03.2018. Протягом усього зазначеного періоду посадовий оклад за посадою, яку займав позивач, не змінювався; його підвищення відбулося лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою № 704.
Норми постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 не встановлювали підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям, а отже січень 2016 року не став для них місяцем підвищення тарифних ставок (окладів), з якого починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації грошового забезпечення. Підвищення у грудні 2015 року розмірів премії та щомісячної додаткової грошової винагороди не є підвищенням тарифних ставок (окладів) у розумінні абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078, а тому не може вважатися підставою для зміни місяця, за яким обчислюється індекс споживчих цін.
За таких обставин суд дійшов висновку, що з урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 саме січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, однак лише за період з 01.12.2015 по 28.02.2018.
Наведений висновок відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а, від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 19.05.2022 у справі № 380/11904/21, від 21.03.2023 у справі № 620/7687/21, від 22.03.2023 у справі № 380/1730/22 та від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, згідно з якою для періоду 2016-2018 років базовим місяцем (місяцем підвищення доходу) для індексації грошового забезпечення військовослужбовців є січень 2008 року.
Суд не погоджується з доводами відповідачів про те, що визначення місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін, належить до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень і що відповідні вимоги є передчасними.
Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2). Натомість у спірних правовідносинах місяць, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, визначається нормативно і залежить виключно від місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав військовослужбовець. Відповідач не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд, обираючи інший місяць як місяць підвищення доходу, ніж той, у якому востаннє відбулося підвищення тарифної ставки (окладу) за відповідною посадою.
Таким чином, повноваження відповідачів стосовно визначення січня 2008 року місяцем підвищення доходу позивача, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за відповідний період, не є дискреційними. Зазначене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, а також з висновком, відповідно до якого з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, встановлені абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
Посилання відповідачів на постанови Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 420/1207/19 та від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19 суд оцінює критично, оскільки наведена у них правова позиція стосувалася переважно повноважень військової частини щодо самого розрахунку (обчислення) сум індексації, тоді як подальша та усталена практика Верховного Суду (постанови 2021-2024 років) виходить із того, що визначення місяця підвищення доходу (базового місяця) є нормативно визначеним і не належить до дискреції відповідача. За таких обставин вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідачів та зобов`язання їх провести індексацію із застосуванням належного місяця підвищення доходу не є передчасними.
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.08.2017 із застосуванням місяця підвищення доходу (січень 2008 року), а так само бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати такої індексації за період з 01.09.2017 по 28.02.2018, є протиправними, оскільки відповідачі при нарахуванні індексації не застосували належний місяць підвищення доходу, чим занизили належні позивачу суми, а з січня 2016 року взагалі припинили нарахування індексації.
Відповідно належним способом захисту порушеного права позивача у цій частині є зобов`язання військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за відповідні періоди із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін, - січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 суд враховує таке.
Як установлено судом, з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, у тому числі за посадою, яку займав позивач. Відтак березень 2018 року є місяцем підвищення доходу позивача в розумінні абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації має починатися з квітня 2018 року.
Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу: «поточної» індексації, право на яку виникає у разі перевищення величиною індексу споживчих цін порога індексації (103 відсотки), та «індексації-різниці», право на яку виникає у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) у випадку, коли розмір підвищення доходу є меншим за суму можливої індексації, що склалася у цьому місяці. Такі суми індексації можуть нараховуватися як одночасно, так і окремо одна від одної. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21.
Відповідно до абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у березні 2018 року як місяці підвищення доходу відповідачу належало вирішити питання, чи має позивач право на отримання суми індексації-різниці. Право на отримання індексації-різниці виникає за умови, якщо розмір підвищення доходу у місяці підвищення дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у цьому місяці; у такому разі розмір індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації та розміром підвищення доходу і виплачується щомісячно до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
З довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення № 1791/1 від 21.01.2026 вбачається, що грошове забезпечення позивача у лютому 2018 року становило 9094,80 грн, а у березні 2018 року - 10729,98 грн, тобто розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року склав 1635,18 грн. Величина приросту індексу споживчих цін з січня 2008 року по січень 2018 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб обумовила суму можливої індексації у березні 2018 року в розмірі 4463,15 грн. Оскільки розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (1635,18 грн) є меншим за суму можливої індексації, що склалася у цьому місяці (4463,15 грн), у позивача виникло право на нарахування та виплату індексації-різниці у розмірі 2827,97 грн (4463,15 - 1635,18) щомісячно, починаючи з 01.03.2018.
Зазначений підхід відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 про виправлення описок), від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21 та від 12.04.2023 у справі № 420/6982/21, а також підтверджений у новітній практиці (зокрема у постанові від 10.04.2024 у справі № 200/564/23), відповідно до якої нарахування й виплата індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими.
Військова частина НОМЕР_2 нараховувала та виплачувала позивачу лише поточну індексацію, водночас індексацію-різницю, право на яку виникло у березні 2018 року, не нараховувала та не виплачувала. За таких обставин бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 є протиправною, а вимога про зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію-різницю у фіксованому розмірі 2827,97 грн за відповідний період є обґрунтованою.
Доводи військової частини НОМЕР_2 про те, що у період з 01.04.2018 по 01.12.2018 величина індексу споживчих цін за наростаючим підсумком не перевищила поріг індексації 103 відсотки, а тому підстав для індексації немає, суд відхиляє, оскільки вони стосуються виключно «поточної» індексації та не спростовують права позивача на «індексацію-різницю», яка має самостійний характер і нараховується у місяці підвищення доходу (березні 2018 року) незалежно від того, чи перевищила в подальшому величина індексу споживчих цін поріг індексації.
Стосовно способу захисту права позивача на отримання невиплачених сум індексації грошового забезпечення, суд звертає увагу на таке.
Верховний Суд у пункті 62 постанови від 31.05.2021 у справі № 420/7110/19 зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу); б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постановах від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, зазначала, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Суд зауважує, що у позовній заяві позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити йому індексацію грошового забезпечення у конкретних сумах.
Враховуючи характер спірних правовідносин, такий спонукаючий спосіб захисту є належним та ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову.
Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21.
З огляду на викладене, при вирішенні питання сум індексації-різниці, на які має право позивач, суд виходить з такого.
Сума індексація-різниця за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 становить 164022,26 грн (2827,97 грн * 58 місяців).
Підсумовуючи проведені розрахунки, суд дійшов висновку, що загальна сума індексації-різниці, на яку має право позивач за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 становить 164022,26 грн.
Отже, з метою повного відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 у розмірі 164022,26 грн, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку № 1078.
З приводу зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, то суд зазначає таке.
Відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Відповідно до статті 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Враховуючи наведене, суд вважає, що нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення необхідно проводити з урахуванням пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачами не дотримано, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому позов слід задовольнити частково.
Ураховуючи, що позивач у цій справі не поніс витрат у вигляді судового збору, такий розподілу не підлягає.
Керуючись статтями 2, 5-6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 31.08.2017 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення забезпечення - січень 2008 року), відповідно до положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.08.2017 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення забезпечення - січень 2008 року), відповідно до положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку № 1078, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.09.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення забезпечення - січень 2008 року), відповідно до положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку № 1078.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.09.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення забезпечення - січень 2008 року), відповідно до положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку № 1078, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 включно відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 у розмірі 164022 (сто шістдесят чотири тисячі двадцять дві) грн 26 коп, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, а також із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  Желік О.М.