Провадження № 2/742/1722/26 
Єдиний унікальний № 742/1835/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді   Павлов В.Г.,
секретаря судового засідання   Рубан Ж.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду м. Прилуки цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості - 

УСТАНОВИВ:
І. Суть справи.
01.04.2026 р. представник ТОВ «ФК «Позика» звернулася з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2086708 від 10.02.2025 р. укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем, в розмірі 19 461 грн., сплаченого судового збору у розмірі 2 662,40 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
Позовну заяву мотивує тим, що 10.02.2025 р. між ТОВ «Селфі Кредит» та  ОСОБА_1  було укладено договір №2086708 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», за умовами якого відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 3 900 грн. Проте, відповідач вказані у договорі зобов`язання по поверненню кредитних коштів та інших платежів у повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 19 461 грн.
В подальшому, 28.08.2025 р. між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу №28082025, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передало ТОВ «ФК «Позика» права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №2086708 від 10.02.2025 р 
Відповідно до розрахунку заборгованості, ТОВ «ФК «Позика» набуло права грошової вимоги до  ОСОБА_1  в сумі 19 461 грн, у зв`язку з чим і подано даний позов про стягнення вище зазначеної заборгованості та судових витрат. 
Відповідач відзиву на позов не подав.

ІІ. Процедура та позиція сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі в якій заявлені позовні вимоги визнала частково.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.04.2026 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів без участі учасників справи, що відповідає положенням ч.3 ст.211 ЦПК України.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 
10.02.2025 р. між ТОВ «Селфі Кредит» та  ОСОБА_1 в електронній формі уклали Договір №2086708 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», за умовами якого кредитодавець надає клієнту кошти у кредит у розмірі 3 900 грн на умовах строковості на 360 днів, зворотності, платності, а клієнт зобов`язавсь повернути кредит та сплатити процентну ставку 1 % в день /а.с. 14-17/.
Згідно п.2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються ТОВ у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .
Вищевказаний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С375»., також даним ідентифікатором було підписано Графік платежів /а.с.17 зв./, а також Паспорт споживчого кредиту підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора Т338 /а.с.34-35/.
10.02.2025 р. о 16:50:12 ТОВ «Селфі Кредит» через систему платежів «PayTech» перерахувало на електронний платіжний засіб № НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 3 900 грн, що підтверджується листом директора ТОВ «Пейтек» /а.с.30/.
Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Селфі Кредит» за договором №2086708 від 10.02.2025 р., станом на 28.08.2025 р. за  ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі - 19 461, 00 грн., з яких: 3 900,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 7 761,00 грн. - сума заборгованості за відсотками та 7 800,00 грн – неустойка (штраф) /а.с.21-22/.
28.08.2025 р. між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу №28082025, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Позика» прийняло належні ТОВ «Селфі Кредит» права грошової вимоги до  ОСОБА_1 за договором №2086708 від 10.02.2025 р. /а.с. 9, 23-26, 32/.
Згідно витягу із додатку №1 до Договору факторингу №28082025 від 28.08.2025 р. до ТОВ «ФК «Позика» перейшло право вимоги до  ОСОБА_1 за договором №2086708 від 10.02.2025 р. у розмірі - 19 461, 00 грн., з яких: 3 900,00 грн. - сума основного боргу; 7 761,00 грн. - сума нарахованих процентів, 7 800,00 грн – сума штрафних санкцій /а.с12/.

V. Оцінка Суду.
Згідно із Законом України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
В силу ст.18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.
Згідно ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями ст.1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст.ст.1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач  ОСОБА_1 належним чином виконувала кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора.
Враховуючи, що відповідачка отримала кошти за договором про споживчий кредит №2086708 від 10.02.2025 р.,проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, отримані в кредит кошти не повернула, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК «Позика» в частині стягнення заборгованості з  ОСОБА_1 за тілом кредиту та нарахованими відсотками у загальному розмірі – 11 661,00 грн.
Вирішуючи питання стягнення штрафу у розмірі 7 800,00 грн, суд зважає на наступне. Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч.1 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Відповідно до положень п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час.
Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання.
З огляду на те, що на підставі договору №2086708 від 10.02.2025 р. штраф у розмірі 7 800,00 грн нараховано в період дії воєнного стану в України, на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України нарахована сума підлягала списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому заявлена вимога про його стягнення з відповідачки є неправомірною.

VІ. Розподіл судових витрат.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн. /а.с.1/.
За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку частковим задоволенням позовних вимог (59,91%) з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1 594,78 грн.
Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У позовній заяві зазначено про понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн, які представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, на підтвердження чого надав копію договору про надання правової допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026 р., додаткову угоду №2086708 про надання правової допомоги від 17.03.2026 р., акт надання послуг від 17.03.2026 р., детальний опис робіт (наданих послуг) /а.с.10, 13, 18-20,29/.
Аналіз норм статей 137,141 ЦПК України дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №540/5134/21 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
Ураховуючи предмет і підстави заявленого позову, який розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження, незначну складність справи, усталену судову практику з розгляду даної категорії справи, відсутність необхідності в витребуванні доказів, обсяг виконаних адвокатом робіт, яка полягала у складенні позовної заяви, на підставі поданих позивачем документів, співмірність наданих послуг із складністю справи, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним.
Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, суд дійшов висновку наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн.
Керуючись 2,5,10-13,18,141,258-259,263-265, 273 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за договором №2086708 від 10.02.2025 р. в розмірі 11 661 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят одна) грн. 00 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» 1 594 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 78 коп. судового збору та 3 000 (три тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» ЄДРПОУ 39493634 (07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд.21/1.

відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса згідно позову:   АДРЕСА_1 ), адреса реєстрації:  АДРЕСА_2 . 

Суддя   В.Г. Павлов