Провадження № 2/522/2624/26
Справа № 522/2608/24

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року     м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси 
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Костинюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач 22.02.2024 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію, зменшивши свої вимоги заявою просять стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 66 213,27 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що КП «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій мешкає відповідач. Станом на 01.04.2023 по особовому рахунку № НОМЕР_1 відкритому на ім`я ОСОБА_1 існує заборгованість у сумі 66 213,27 гривень. Згідно ст.ст. 68, 162 ЖК України та п.30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, споживач зобов`язаний здійснювати оплату за надану йому теплову енергію щомісячно.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла у провадження судді Павлик І.А.
Ухвалою від 01.03.2024 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.
Приморським районним судом м.Одеси від 17.06.2024 ухвалено заочне рішення про задоволення позову.
До суду 30.10.2024 надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, яка мотивована в частині не погодження з позовом тим, що позивачем не доказано існування будь-яких відносин з відповідачем у період з листопада 2014 року по 04.11.2021, адже саме з 05.11.2021 вважаються укладеними типові договори. З 2010 року послуги з централізованого опалення відповідачем не отримуються про що вказано у довідці від 12.10.2010, квартира від`єднана від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, тому заперечував проти наявності заборгованості.
Ухвалою від 25.11.2024 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено частково, скасовано заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17.06.2024, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
До суду 13.12.2024 надійшов відзив представника ОСОБА_1 – Мацієвськогго О.М., згідно якого заперечує проти задоволення позову з підстав, якими обгрунтовано заяву про перегляд заочного рішення.
На підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси №1250/26 від 28.04.2026, по справі було проведено 28.04.2026 повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями в результаті якого справа 29.04.2026 передана судді Бондарю В.Я.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.04.52026 справа прийнята до провадження судді Бондаря В.Я. та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 27.05.2026.
У судове засідання 27.05.2026 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 27.05.2026 з клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю подання відзиву та враховуючи зайнятість адвоката в іншому засіданні. Представник КП «Теплопостачання міста Одеси» - Гумуржи І.Д. 27.05.2026 також подав до суду клопотання про відкладення, яке мотивоване перебуванням юрисконсультанта у відпустці.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони.
Справа знаходиться в провадженні суду з 22.02.2024, відповідач подав відзив ще у грудні 2024 року, тому доводи представника відповідача про необхідність подання відзиву є безпідставними.
Сторони належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, не вказують на підстави необхідності їх участі у судовому засіданні, що в сукупності з необхідністю дотримання розумних строків розгляду справи свідчить про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 01 червня 2026 року.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 29.07.2010 по 22.12.2025 був власником квартири АДРЕСА_2 , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєсру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
КП «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно реєстру нарахувань та оплат абоненту ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким нараховується заборгованість з листопада 2014 року по травень 2023 року, та станом на 01.05.2024 становить 66 213,27 грн.
Система опалення у квартирі АДРЕСА_2 демонтована з 01.10.2010 про що свідчить довідка КП «Одесатеплоенерго» та акт КП «Теплопостачання міста Одеси».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Згідно з ч. 1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Опалення - це підтримка в закритому приміщенні температури, що нормується й необхідне для нормальної життєдіяльності людини, ведення технологічних процесів і інших цілей й має важливе значення для запобігання відволоженню, промерзанню, викривлення будівельних конструкцій.
Центральне опалення - послуга, яка передбачає подачу теплової енергії до кожної квартири для забезпечення опалення приміщень.
Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.
Частиною третьою статті 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Згідно зі статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача сплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Згідно змісту норм ст.ст. 20, 21 зазначеного Закону споживач повинен укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.
Статтею 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відповідачі зобов`язані регулярно, щомісяця оплачувати житлово-комунальні послуги.
В силу ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).
Разом з тим, загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення (Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358).
Відповідач зазначає, що опалення квартири не проводиться з 2010 року, однак загальнобдинкові потреби опалення є ширшим поняттям ніж лише опалення квартири.
Позивач надав детальний розрахунок, згідно якого за період власності відповідача станом на 01.05.2023 заборгованість за опалення та абонлату складає 66 213,27 грн.
Тож, відповідачем не спростовано, що до всього будинку не постачається теплова енергія за користування якої сплачують всі співвласники багатоквартирного будинку. 
Відповідач як співвласник багатоповерхового будинку має сплачувати теплову енергію на загальні потреби опалення та абонентську плату, тому позовні вимоги є обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.
Доводи відповідача про неприйняття розрахунку позивача не приймаються судом до уваги, оскільки контррозрахунку надано не було.
Також суд відхиляє доводи відповідача про відсутність заборгованості з листопада 2014 по 04.11.2021, тобто дати укладення типового договору, адже власність зобов`язує і ОСОБА_1 як власник квартири мав оплачувати послуги теплопостачання.
Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, викладеної у відзиві.
Нарахування проводиться з 01.11.2014 по 01.05.2023.
Статтею 257 ЦК України закріплено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. В подальшому постановами Кабінету Міністрів України карантин продовжувався та був відмінений з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Відповідно до ч. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Крім того, згідно з ч. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Отже, 30.06.2023, коли було відмінено карантин, вже діяв воєнний стан, на період дії якого також зупиняються строки позовної давності.
Враховуючи зазначене, строки зупинені з 12.03.2020, тобто представник відповідача обґрунтовано просить відмовити у задоволенні позовних вимог за три роки до зупинення, проте помиляються з датою початку обрахунку яку вказує як 02.04.2020.
Тож, строки позовної давності зупинені з 12.03.2020 і до тепер, тобто до заборгованості, яка виникла до 12.03.2017 слід застосувати строки позовної давності.
З 01.04.2017 ОСОБА_3 нараховано заборгованість у розмірі 50 497,46 грн, з яких: опалення - 50 262,74 грн; абонентська плата – 234,72 грн.
За весь період нарахування оплат від ОСОБА_1 не надходило.
Тобто, з врахування застосування строків позовної давності, заборгованість ОСОБА_1 становить 50 497,46 грн.
При тому, суд обраховую заборгованість з 01.04.2017, а не з 12.03.2017, у зв`язку з відсутністю поденного розрахунку за березень 2017 року.
Тож, заборгованість відповідача за отриманні послуги з опалення у розмірі 50 497,46 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При звернені до суду з даним позовом, позивач оплатив судовий збір у розмірі 3 028 грн, відповідно до платіжної інструкції №767 від 12.02.2024.
Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 309,30 (76,26% задоволених позовних вимог).
Керуючись ст.ст.12, 76, 223, 258, 259, 260, 280-282 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (код ЄДРПОУ 34674102, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б) заборгованість за теплову енергію в розмірі 50 497 (п`ятдесят тисяч чотириста дев`яносто сім) гривень 46 (сорок шість) копійок та судовий збір у розмірі 2 309 (дві тисячі триста дев`ять) гривень 30 (тридцять) копійок. 

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Одеського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 01 червня 2026 року.

Суддя:       В.Я. Бондар