П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/40428/25	
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С..
Дата і місце ухвалення: 01 квітня 2026 року, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 р. у справі №420/40428/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірах 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 14.10.2025 року індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-ІV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 9118,81 грн. на коефіцієнти збільшення у розмірах 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115;
- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 969 грн. 00 коп.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовано неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що, на думку апелянта, призвело до неправильного вирішення спору по суті.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки під час проведення індексації пенсії позивача відповідач діяв відповідно до вимог частини другої статті 42 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 зазначеного Закону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124, а також постанов Кабінету Міністрів України, якими щороку встановлювалися відповідні коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні.
Апелянт вказує, що базою для проведення індексації є показник середньої заробітної плати, визначений станом на 01 жовтня 2017 року та збільшений на відповідні коефіцієнти індексації у наступних роках, а не показник середньої заробітної плати, який був застосований при призначенні пенсії позивачу у 2021 році.
Крім того, апелянт зазначає, що пенсію позивача було проіндексовано відповідно до вимог чинного законодавства, а у випадках, коли перерахунок не призводив до збільшення основного розміру пенсії, позивачу встановлювалися передбачені законодавством доплати до пенсії.
Також апелянт вважає, що суд першої інстанції, зобов`язавши відповідача здійснити перерахунок пенсії із застосуванням конкретного показника середньої заробітної плати та визначених коефіцієнтів збільшення, втрутився у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду України.
З огляду на викладене апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком з 2021 року, призначену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
Згідно з матеріалами пенсійної справи під час призначення пенсії позивачу було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2018– 2020 роки у розмірі 9118,81 грн.
14 жовтня 2025 року позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався для обчислення її пенсії, із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115.
Листом від 14 листопада 2025 року відповідач повідомив про відсутність підстав для проведення запитуваного перерахунку пенсії. При цьому зазначено, що з 01 березня 2025 року пенсію позивача проіндексовано відповідно до вимог чинного законодавства, а її розмір після проведених перерахунків становив 7243,33 грн.
Також відповідач зазначив, що до складу пенсійної виплати входять, зокрема, доплата за понаднормативний стаж, підвищення, передбачене частиною третьою статті 29 Закону №1058-IV, а також надбавки, встановлені під час проведення індексації у попередні роки, у зв`язку з чим вважав, що перерахунок пенсії проведено відповідно до вимог чинного законодавства.
Не погоджуючись із такими діями відповідача та вважаючи, що індексацію пенсії проведено не у спосіб, передбачений частиною другою статті 42 Закону №1058-IV, позивач звернулася до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача відповідно до частини другої статті 42 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не застосував коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні до того показника, який враховувався при призначенні пенсії позивача.
Суд першої інстанції встановив, що під час проведення індексації пенсії відповідач не здійснив послідовного збільшення показника середньої заробітної плати, який був використаний при обчисленні пенсії позивача, а фактично обмежився встановленням доплат та надбавок до пенсії, що не відповідає механізму індексації, визначеному частиною другою статті 42 Закону №1058-IV.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо непроведення належної індексації пенсії позивача та наявність правових підстав для зобов`язання останнього здійснити відповідний перерахунок пенсії із застосуванням передбачених законодавством коефіцієнтів збільшення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади та механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку та виплати пенсій визначені Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
Відповідно до статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на такі відносини лише у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 1 Закону №1058-IV пенсія є щомісячною пенсійною виплатою в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до Закону України від 03 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індексація є встановленим законодавством механізмом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Частиною другою статті 42 Закону №1058-IV передбачено, що з метою забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 42 Закону №1058-IV показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що визначається з урахуванням 50 відсотків показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року проведення такого збільшення, порівняно з трьома календарними роками, які передували року, що є попереднім щодо року проведення збільшення.
Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 (далі – Порядок №124).
Згідно з пунктом 1 Порядку №124 визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується для обчислення пенсії.
Відповідно до пункту 2 Порядку №124 перерахунку підлягають, зокрема, пенсії, призначені відповідно до Закону №1058-IV.
Оскільки позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, така пенсія підлягає перерахунку в порядку, визначеному частиною другою статті 42 цього Закону та Порядком №124, що сторонами не заперечується.
Пунктом 4 Порядку №124 передбачено, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні визначається за формулою, встановленою зазначеним Порядком.
Розмір такого коефіцієнта щороку визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
Згідно з пунктом 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні проводився шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, який враховувався для обчислення пенсії станом на 01 жовтня 2017 року, на відповідний коефіцієнт збільшення.
Кожен наступний перерахунок здійснюється з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії.
Посилаючись на наведені положення Порядку №124, відповідач зазначає, що під час проведення індексації пенсії позивача підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати, визначений станом на 01 жовтня 2017 року та збільшений на відповідні коефіцієнти у наступних роках.
Однак колегія суддів не може погодитися з такими доводами апелянта.
Так, відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії.
Отже, наведена норма Закону пов`язує проведення індексації саме з показником середньої заробітної плати (доходу), який був використаний під час обчислення пенсії конкретній особі.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, при призначенні пенсії позивачу було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки у розмірі 9118,81 грн.
При цьому положення Порядку №124 не можуть тлумачитися відокремлено від положень Закону №1058-IV та застосовуватися таким чином, щоб фактично виключати проведення індексації показника середньої заробітної плати, який був врахований під час призначення пенсії особі після 01 жовтня 2017 року.
Положення Порядку №124 підлягають застосуванню у системному зв`язку з положеннями Закону №1058-IV та не можуть тлумачитися способом, який звужує обсяг прав, гарантованих законом, оскільки відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а нормативно-правові акти нижчої юридичної сили повинні відповідати закону.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23, у якій зазначено, що під час проведення індексації пенсії застосуванню підлягає саме той показник середньої заробітної плати (доходу), який був врахований під час призначення пенсії конкретній особі.
Зазначений підхід підтримано Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 16 квітня 2025 року у справі №200/5836/24, у якій Судова палата не встановила підстав для відступлення від наведеного правового висновку.
Отже, відповідач був зобов`язаний здійснити індексацію пенсії позивача шляхом застосування передбачених законодавством коефіцієнтів збільшення до показника середньої заробітної плати, який був врахований при призначенні пенсії позивачу.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо непроведення належної індексації пенсії позивача та наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта щодо втручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду України.
У спірних правовідносинах відповідач не наділений дискреційними повноваженнями щодо визначення порядку проведення індексації пенсії, оскільки такий порядок безпосередньо встановлений положеннями Закону №1058-IV та прийнятими на його виконання нормативно-правовими актами.
За встановлення судом факту порушення права особи на належне пенсійне забезпечення покладення на суб`єкта владних повноважень обов`язку здійснити перерахунок пенсії у спосіб, визначений законом, не є втручанням у дискреційні повноваження такого органу, а є належним способом захисту порушеного права.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та обрав належний і ефективний спосіб захисту порушеного права позивача.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права та фактично зводяться до незгоди апелянта з наданою судом оцінкою встановлених обставин справи.
Будь-яких обставин, які б свідчили про неправильне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, апеляційна скарга не містить.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування або зміни ухваленого судового рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук