Унікальний номер справи 755/21750/25
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/8903/2026
Головуючий у суді першої інстанції В. І. Галаган
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України
27 квітня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 
сторони
позивач Житлово-будівельний кооператив «Політехнік-3» 
відповідач ОСОБА_1 

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровськго районного суду м. Києва від 08 грудня 2025 року,
у с т а н о в и в :

Житлово-будівельний кооператив «Політехнік-3» (далі - ЖБК «Політехнік-3») звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у розмірі 39 863,09 грн., з урахуванням втрат від інфляції за час прострочення та 3% річних, крім того просив суд стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 371,12 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є користувачем послуг, наданих ЖБК «Політехнік-3» за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за надані послуги за період з 01.09.2019 року по 31.08.2025 року на загальну суму 39 863,09 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2025 року позов ЖБК «Політехнік-3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Політехнік-3» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2019 року по 31.08.2025 року у розмірі 39 863, 09 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 5 371,12 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 зернувся з апеляційною скаргою, у якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
На підтвердження заперечень щодо вимоги прозивача про стягнення боргу до апеляційної скарги додає зведену таблицю порівняння боргу та копії рахунків-повідомлень за 2013 - 2025 роки. 
Зауважує, що з доданих ним документів вбачається, що вже станом на 2013 рік сума боргу складала 20 302,72 грн. Станом на вересень 2017 року борг складав 23 974,72 грн. Отже, з наведеного слідує, що 85 % боргу, який з нього стягується позивачем, було сформовано більше 10 років тому. 
Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що позивач протягом 12 років не вживав заходів щодо стягнення цих коштіву. 
Отже, на думку апелянта, позивач звернувшись з позовом до суду пропустив позовну давність.
ОСОБА_1 зазначає, що здійснення ним регулярних поточних платежів за надані послуги у період з 2013 по 2025 роки не є і не може вважатися визнанням заборгованості за попередні роки, позовна давність щодо яких вже сплила. 
Відповідно позивач неправомірно нарахував 8 553,25 грн. інфляційних втрат та 3 033,36 грн. 
На подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу ЖБК «Політехнік-3», через представника Золотопуп С.В. подано до суду додаткові пояснення у справі. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Дінпровського районного суду м. Києва від 08.12.2025 залишити без змін, посилаючись на те, що розмір заборгованості визначений позивачем вірно. Так, позивач вважає правомірною та арифметично вірно нараховану та стягнуту оскаржуваним рішенням суду першої інстанції суму заборованості за надані житлово-косунальні послуги та суми втрат від інфляції і 3 % річних від прострочених грошових зобов'язань. 
ОСОБА_1 23.04.2026 подано до суду заперечення на додаткові пояснення ЖБК «Політехнік-3». Відповідач зазначає, що борг є необгрунтованим та не підлягає стягненню. 
У відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, а також його ціну, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із частинами першою, другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до частини першої та другої статті 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги судом зазначено, що за період з 01.09.2019 року по 31.08.2025 року відповідач заборгував підприємству позивача по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, заборгованість нарахована щодо квартири АДРЕСА_1 , де користувачем послуг є позивач, що підтверджується представленими підприємством позивача довідками та розрахунками.
Отже, суд дійшов висновку, що позов ЖБК «Політехнік-3»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується лише частково, виходячи з наступного. 
Як убачається з матеріалів справи, згідно п. 1.1 Статуту Житлово-будівельного кооперативу «Політехнік-3», затвердженого Протоколом № 1 від 24.12.2016 р. Загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Політехнік-3», кооператив організовано його засновниками на добровільних засадах, є неприбутковою організацією, діє виключно для обслуговування, ремонту, реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території за кошти членів житлово-будівельного кооперативу і за рахунок пасивних доходів та фінансової допомоги від добровільних внесків або дотацій Держави, отриманих та використаних Кооперативом відповідно до мети його діяльності.
Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»
Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них.
Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.
В розрізі даного спору зобов`язання відповідача оплатити комунальні послуги не урегульовано окремим договором між сторонами спірних правовідносин, тому зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг урегульовано публічним договором надання таких послуг, відповідно до якого відповідач зобов`язана сплати вартість фактично отриманих нею комунальних послуг.
Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.
За даними Довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 , з 30.07.1996 року по теперішній час.
Колегія судідів погоджується із висновком суду, що ОСОБА_1 є користувачем послуг позивача, що не заперечує і сам апелянт, однак приймає до уваги доводи відповідача викладені у апеляційній сказі щодо того, що ЖБК «Політехнік-3» звернувшись з позовом до суду та вказуючи що заборгованість за надані житлово-комунальні прослуги стягується за період з 01.09.2019 року по 31.08.2025 року при цьому заявляє до стягнення суму боргу, яка нарахована до зазначеного періоду, однак звернувшись з такими вимогами, позивачем пропущео строк звернення до суду з вимогою щодо стягнення боргу за попередні роки, а саме до березня 2017 року.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України).
Вказані приписи поширюються, зокрема, на позови про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. 
Так, з розрахунку заборгованості наданого прозивачем вбачається, що в заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.09.2019 по 31.08.2025 у розмірі 28 276,28 включено позивачем заборгованість, як початкове сальдо (за період до 01.09.2019) у розміірі 23 938,96 грн. При цьому позивач не зазначає за якій саме період ввиникла у відповідача дана заборгованість у розміірі 23 938,96 грн. Таким чином, оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості саме за період з 01.09.2019 по 31.08.2025 (про стягнення заборгованості за період до 01.09.2019 позивачем не заявляються), тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що за вказаний період з 01.09.2019 по 31.08.2025 заборгованість відповідача становить 4 377, 52 грн ( 28 276,48 - 23 938,96 = 4 337,52 грн). Отже, саме такий розмір заборгованості за надані житлово-комунальні послуги підлягає стягненню з ОСОБА_1 . 
Крім того, відповідно до вищезазначеної довідки позивача про заборгованість, відповідач за період з 01.09.2019 по 31.08.2025 практично щомісяця сплачував вартість отриманих комунальних послуг, так у травні 2024 року у нього навіть утворилась переплата у розмірі 151,96 грн., таким чином суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних та інфляційних втрат. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, дійшов по суті вірного висновку про наявність підстав про задоволення позову, однак визначив невірну до стягнення суму боргу. 
Таким чином, рішення суду підлягає зміні та стягнена з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Політехнік-3» сума заборгованості за надані житлово-комунальні послуги підлягає зменшенню з 39 863,09 грн. до 4 337,52 грн.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання до суду позовної заяви у цій справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.
Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну судового рішення, зменшення стягнутої з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, то судові витрати понесені позивачем у суді першої інстанції у вигляді сплаченої суми судового збору та стягнуті з відповідача на користь позивача підлягають також зменшенню з 2 422,40 грн до 263, 58 грн (4 337,52 х 2 422,40/39 863,09), а рішення суду підлягає зміні і в цій частині.
Витрати позивача на професійну правничу допомогу понесені позивачем в суді першої інстанції, стягнені з відповідача на користь позивача підлягають також зменшенню з 5 371,12 до 584,43 грн., (5371,12 х 4337,52/39863,09 = 584,43 грн) пропорційно до задовленої частини вимог, а рішення суду зміні в цій частині. 
При цьому, враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задовольняється частково, з ЖБК «Політехнік-3» підлягає стягненню на користь відповідача  судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 238, 23 грн. (4 337,52х3 633,60/39 863,09=395,37 3633,60-395,37=3238, 23 грн).
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2025 рокузмінити. 
Зменшити розмір заборгованості стягнутої з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Політехнік-3» за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2019 по 31.08.2025 з 39 863, 09 грн до 4 337,52 грн, судового збору з 2 422,40 грн. до 263, 58 грн., витрат на правничу допомогу з 5 371,12 до 584,43 грн.  
Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Політехнік-3» (ЄДРПОУ 22885306, м. Київ, б-р Русанівський, б. 1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 238, 23 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна