Справа № 569/4392/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

21 травня 2026 року м. Рівне 

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючої судді Балацької О.Р.,
з участю секретаря судового засідання Кулікович Д.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий зміст позовних вимог.
Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 16 868 грн. 52 коп., а також судові витрати. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.01.2025 о 09:30 год. у місті Києві по вул. Алматинській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням Відповідача, та транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , власником якого є ОСОБА_3 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб потерпілого отримав механічні пошкодження. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA» була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування, тоді як цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована у встановленому законом порядку. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі про адміністративне правопорушення встановлено вину Відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що спричинила пошкодження транспортних засобів. У зв`язку з відсутністю чинного договору обов`язкового страхування у Відповідача, Потерпілий звернувся до Позивача із заявою про регламентну виплату, за результатами розгляду якої МТСБУ відкрито відповідну регресну справу та організовано проведення оцінки розміру матеріального збитку. Відповідно до звіту про оцінку вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, склала 13 954,00 грн. На підставі поданих документів та відповідного наказу Позивачем здійснено регламентну виплату у розмірі 13 618,52 грн., а також понесено витрати, пов`язані з проведенням оцінки та оформленням матеріалів справи, у розмірі 3 250,00 грн. Загальний розмір витрат, понесених Позивачем у зв`язку із здійсненням регламентної виплати, становить 16 868,52 грн., які, на думку Позивача, підлягають відшкодуванню Відповідачем у порядку регресу. У зв`язку з невідшкодуванням зазначених сум у добровільному порядку, Позивач просить суд стягнути з відповідача суму виплаченого відшкодування та понесені витрати, а також судовий збір.
ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 24 лютого 2026 року справа передана для розгляду судді Балацькій О.Р.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2026 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 53-54)
У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідками про доставку електронних документів. Подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без участі представника позивача. (а.с. 56-57)
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 58-59, 60-61) У відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації.
Відзиву із запереченнями на позовну заяву відповідач не надав.
Інших заяв та клопотань до суду від учасників справи не надходило.
Відтак суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.
За таких обставин у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

ІІІ. Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та докази.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , 06 січня 2025 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «МАН», номерний знак НОМЕР_1 , із напівпричепом номерний знак НОМЕР_3 , рухався вулицею Алматинська, у місті Києві, не урахував дорожню обстановку, при перестроюванні не надав перевагу у русі транспортному засобу, який рухався у попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом « Hyundai Elantra», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. (а.с. 15-16)
Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Постанова суду набрала законної сили 17 лютого 2025 року. 
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Hyundai Elantra», номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 . (а.с. 13)
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Hyundai Elantra» була застрахована у ПРАТ «УТСК», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії СА № 2871349, строк дії якого на момент ДТП був чинним. (а.с. 14)
Разом з тим, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується витягом із централізованої бази даних МТСБУ.
23 січня 2025 року потерпілий звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про здійснення регламентної виплати у зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 17)
За результатами розгляду поданих документів МТСБУ відкрито регресну справу № 115182 та організовано проведення оцінки розміру завданого матеріального збитку.
Згідно зі звітом № 844 від 20 березня 2025 року, складеним оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hyundai Elantra», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 13 954,00 грн. (а.с. 21-29)
На підставі наказу МТСБУ № 3.1/28474 від 29 вересня 2025 року позивачем здійснено регламентну виплату потерпілому у розмірі 13 618,52 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 30099. (а.с. 47)
Крім того, позивачем понесено витрати, пов`язані із визначенням розміру шкоди та збором документів, у розмірі 3 250,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 30080.
Доказів відшкодування відповідачем завданої шкоди у добровільному порядку матеріали справи не містять.
ІV. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття цього права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема їх захист.
У постанові від 04 липня 2018 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.
Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП не була застрахована у встановленому законом порядку. Зазначені обставини підтверджуються постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року, яка набрала законної сили.
Факт здійснення Моторним (транспортним) страховим бюро України регламентної виплати потерпілому у розмірі 13 618,52 грн підтверджується матеріалами справи, зокрема наказом про відшкодування шкоди та платіжними документами.
Також матеріалами справи підтверджується понесення позивачем витрат на проведення оцінки розміру збитків та збір документів у розмірі 3 250,00 грн, які є необхідними витратами, пов`язаними із здійсненням регламентної виплати.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерело права.
За практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства – суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладаються законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (постанова Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі № 752/18470/16-ц, провадження № 61-48409св18).
Суд зазначає, що відповідачем не спростованообставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування завданої шкоди чи безпідставності здійснення МТСБУ регламентної виплати.
Натомість подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності для висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 328 грн. 00 коп., згідно платіжної інструкції № 0004335 від 18.02.2026 (АБ «УКРГАЗБАНК»).
Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 3 328 (три тисячі триста тридцять вісім) гривень 00 копійок.
На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 10, 76, 95, 133, 141, 258, 263-265 ЦПК України, статтями 1166, 1187, 1172, 1191, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язану з регламентною виплатою у розмірі 13 618 (тринадцять тисяч шістсот вісімнадцять) гривень 52 копійки. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані з оплатою послуг експерта у розмірі 3 250 (три тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати у розмірі 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 21 травня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: бульвар Русанівський, буд. 8, м. Київ, ЄДРПОУ 21647131;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя   Ольга БАЛАЦЬКА