ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2026 м.Дніпро Справа №908/2528/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач)
суддів: Андрейчука Л.В., Висоцького А.М.
секретар судового засідання: Гетьманенко С.М.
за участю представників сторін:
від позивача: Горопашний І.В.
від відповідача: Богославський В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 у справі №908/2528/23 (головуючий суддя Боєва О.С. судді: Зінченко Н.Г., Науменко А.О.)
за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
до відповідача Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»
про стягнення суми 190295338,43 грн.
ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі – ПрАТ «НЕК «Укренерго» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі – ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення 190295338,43 грн заборгованості з яких: 180737881,95 грн основна заборгованість, 2382128,18 грн 3% річних, 7175328,30 грн інфляційні втрати, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання в частині оплати за надані послуги.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 у справі №908/2528/23 позов задоволено частково; закрито провадження у справі №908/2528/23 в частині вимог про стягнення 14280396,67 грн заборгованості за відсутністю предмета спору; стягнуто з відповідача на користь позивача 166457485,28 грн заборгованості, 2177264,82 грн 3 % річних та 6646429,77 грн інфляційних втрат; у задоволенні іншої частини позову відмовлено; стягнуто з відповідача на користь позивача 865282,05 грн витрат зі сплати судового збору.
Судове рішення мотивоване тим, що надання позивачем послуг за вказаний вище період в рамках Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.2019 №0503-03041 (в редакції Додаткових угод від 31.12.2021 та від 02.01.2023) є доведеним та відповідачем не спростований. Докази здійснення відповідачем повної оплати вартості наданих послуг за спірний період, у строки визначені Договором, в матеріалах справи відсутні. При цьому, оскільки після відкриття провадження у цій справі, під час її розгляду сторонами складені та підписані акти коригування з від`ємними значеннями на загальну суму 14280396,67 грн за розрахункові періоди (місяці), які входять до спірного періоду в межах цієї справи, провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 14280396,67 грн підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України, за відсутністю предмета спору. Відповідно до цієї суми судом зменшено розмір 3% річних та інфляційних втрат.

Стислий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги, результат апеляційного перегляду (під час первісного розгляду) та висновки Верховного Суду після касаційного перегляду.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернулось ПрАТ «НЕК «Укренерго», в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 по справі №908/2528/23 у частині щодо відмови у задоволені стягнення 3% річних у розмірі 204863,36 грн і інфляційних втрат в розмірі 528898,53 грн та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат задовільнити у повному обсязі. 
ПрАТ «НЕК «Укренерго» в поданій апеляційній скарзі зазначає, що позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат за прострочення грошових зобов`язань на суми прострочених зобов`язань, які були дійсними та узгодженими сторонами у відповідності до підписаних ними актів надання Послуги.
Згідно з п. 2.7. Договору користувач (відповідач) здійснює розрахунок з ОСП (позивач) за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.
Тобто, п. 2.7 Договору встановлено строк здійснення розрахунку за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно) на підставі актів наданих послуг і при прострочені виконання відповідачем даного грошового зобов`язання у позивача виникло право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат, що повністю відповідає умовам ст. 625 ЦК України.
Апелянт також звертає увагу суду, що наявний у позовні заяві від 28.07.2023 (надійшла до суду 08.08.2023) розрахунок заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат проводився позивачем по 30.06.2023. На дату подання позовної заяви та проведення розрахунку позивачем заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат, тобто на 28.07.2023 взагалі були відсутні акти коригування за липень грудень 2022 та січень березень 2023.
Тому такі акти коригування та зазначені в них вартість послуг навіть гіпотетично не могли бути враховані позивачем під час розрахунку заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат.
Окремо позивач зазначив про те, що можливе коригування і в сторону збільшення фактичного обсягу/вартості Послуги за договором, а також в подальшому і повторне коригування (яке може бути як в сторону збільшення так і зменшення обсягу та вартості Послуги), однак до моменту дати формування та підписання сторонами акту коригування діючим є обсяг та розмір грошового зобов`язання визначений в первинному акті надання Послуги, який узгоджений сторонами та є дійсним на цей період до дати підписання відповідних актів коригувань.
Перерахунок в подальшому «заднім числом» вартості порушених відповідачем грошових зобов`язань, які були чинними відповідно до взаємно підписаних сторонами актів надання Послуги до моменту підписання актів коригувань є безпідставним, порушує право ПрАТ «НЕК «Укренерго» на судовий захист та принцип правової визначеності.
Відтак, на думку позивача, безпідставна відмова суду першої інстанції у відшкодуванні компенсаційних нарахувань передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України позбавляє ПрАТ «НЕК «Укренерго» законної можливості отримати відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Не погодившись з вказаним рішенням, ПАТ «Запоріжжяобленерго» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 по справі №908/2528/23 частково та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат на суму 102986,08 грн. 
Відповідач не погоджується з висновками суду щодо сум інфляційних нарахувань, та вважає що вірними є суми інфляційних нарахувань зазначені у наданому відповідачем разом із заявою від 05.12.2024 контррозрахунку, що здійснений відповідачем після зменшення позивачем обсягів нарахованих послуг у спірний період на підставі Актів коригування наданих послуг.
Так, згідно контррозрахунку відповідача суми інфляційних нарахувань по справі №908/2528/23 складають 6543443,69 грн.
З урахуванням наведеного, відповідач наполягає на тому, що оскаржуваним судовим рішення з відповідача було необґрунтовано стягнуто 102986,08 грн інфляційних нарахувань.

Центральний апеляційний господарський суд постановою від 30.07.2025 у справі №908/2528/23: 
- апеляційну скаргу ПрАТ «НЕК «Укренерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 у справі №908/2528/23 задоволено: рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 у справі №908/2528/23 в частині відмови у задоволені стягнення 3% річних у розмірі 204863,36 грн та інфляційних втрат у розмірі 528898,53 грн скасовано, прийнято в цій частині нове рішення; позовні вимоги задоволено; стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ПрАТ «НЕК «Укренерго» 166457485,28 грн заборгованості, 2382128,18 грн 3 % річних та 7175328,30 грн інфляційних втрат; в іншій частині рішення залишено без змін;
- апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжжяобленерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 у справі №908/2528/23 залишено без задоволення: стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ПрАТ «НЕК «Укренерго» 939400,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 16509,65 грн судового збору за подання апеляційної скарги; судовий збір у розмірі 3220,80 грн за подання апеляційної скарги ПАТ «Запоріжжяобленерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 у справі №908/2528/23 покладено на скаржника.
Судове рішення обґрунтоване тим, що місцевий господарський суд неправильно застосував норми матеріального права і сталу судову практику у подібних правовідносинах, а тому рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволені стягнення 3% річних у розмірі 204863,36 грн та інфляційних втрат в розмірі 528898,53 грн підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ПрАТ «НЕК «Укренерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 у справі №908/2528/23, відповідно - задоволенню.

Не погодившись з означеними судовими рішеннями, ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, за змістом якої просило скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2025 по справі №908/2528/23 в частині задоволення стягнення 3% річних у розмірі 204863,36 грн і інфляційних втрат в розмірі 528898,53 грн, а також стягнення 102986,08 грн інфляційних втрат; скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 по справі №908/2528/23 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 102986,08 грн інфляційних втрат та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПрАТ «НЕК «Укренерго» в частині стягнення 631884,61 грн інфляційних втрат та 204863,36 3% річних.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.04.2026 касаційну скаргу ПАТ «Запоріжжяобленерго» задоволено частково; постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2025 у справі №908/2528/23 скасовано в частині скасування рішення Господарського суду Запорізької області про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних (204863,36 грн) та інфляційних втрат (528898,53 грн); справу в цій частині передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду; в іншій частині постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2025 та рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 у справі №908/2528/23 залишено без змін.
Позиція суду касаційної інстанції мотивована тим, що апеляційний господарський суд, спростовуючи висновки суду першої інстанції про необґрунтованість вимог позивача, та необхідність врахування актів коригування до актів надання послуг за липень-грудень 2022 та січень-березень 2023 при обчисленні 3% річних та інфляційних втрат у доданому до позовної заяви розрахунку, не врахував умов укладеного між ПрАТ «НЕК «Укренерго» та ПАТ «Запоріжжяобленерго» договору та позиції об`єднаної палати Верховного Суду викладеної у справі №914/2625/23.
Зазначене призвело до необґрунтованого відхилення висновків суду першої інстанції в цій частині та недослідження наданих на їх підтвердження доказів, оцінених судом першої інстанції (зокрема доказів на підставі яких позивачем здійснений розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, а відповідачем у свою чергу здійснений контррозрахунок).
Зважаючи на особливості обставин, які не були досліджені судом апеляційної інстанції під час судового розгляду, колегія суддів вважала за доцільне скасувати постанову суду апеляційної інстанції у справі №908/2528/23 в частині скасування рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3 % річних (204863,36 грн) та інфляційних втрат (528898,53 грн), а справу передати у цих частинах на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Рух справи в суді апеляційної інстанції під час нового розгляду апеляційної скарги. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2026 для розгляду справи №908/2528/23 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Левшиної Г.В. (доповідач), суддів: Андрейчука Л.В., Висоцького А.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.05.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 у справі №908/2528/23 у частині відмови у задоволенні стягнення 3% річних у розмірі 204863 грн. 36 коп. і інфляційних втрат в розмірі 528898 грн. 53 коп. прийняти до провадження колегією суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Левшиної Г.В., суддів: Андрейчука Л.В., Висоцького А.М.; розгляд апеляційної скарги призначено на 30.06.2026 о 14:15 год.
В засідання суду 30.06.2026 з`явились представники сторін, представили суду свої доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.
У судовому засіданні 30.06.2026 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом. 
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, між Державним підприємством «НЕК «Укренерго», Оператор системи передачі, що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління ОЕС України (Виконавець) та ПАТ «Запоріжжяобленерго» (Користувач) 27.05.2019 укладений Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0503-03041 (далі Договір), який регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України (пункт 1.1 Договору). 26.06.2019 також підписано Протокол узгодження розбіжностей щодо деяких пунктів Договору.
Відповідно до пунктів 1.1, 3.2 Статуту ПрАТ «НЕК «Укренерго», затвердженого Наказом Міністерства енергетики України від 21.10.2021 № 218, ПрАТ «НЕК «Укренерго» (далі Товариство) є юридичною особою, що утворено як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в приватне акціонерне товариство відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15 лютого 2019 року № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2017 року № 829-р «Про погодження перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у приватне акціонерне товариство». Товариство є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго». 
Згідно з підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Статуту, метою діяльності Товариства є, зокрема, здійснення диспетчерського (оперативно-технологічного) управління режимами роботи об`єднаної енергетичної системи України (далі ОЕС України) відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу системи передачі та інших нормативно-правових актів, які регулюють функціонування ринку електричної енергії. 
ПрАТ «НЕК «Укренерго» (Оператор системи передачі (ОСП), Виконавець, позивач у даній справі) та ПАТ «Запоріжжяобленерго» (Користувач, відповідач у даній справі) 31.12.2021 та 02.01.2023 підписані Додаткові угоди до вищезазначеного Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0503-03041, згідно з якими Договір був викладений в новій редакції (в редакції вказаних Додаткових угод; далі - Додаткові угоди в редакції вказаних вище Додаткових угод). 
Так, відповідно до умов Договору визначено, що ОСП зобов`язується надавати послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - Послуга). Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану Послугу відповідно до умов цього Договору (пункти 1.1, 1.2 Договору).
В пунктах 1.3 та 1.4 Договору, які є однаковими в редакціях Додаткових угод 31.12.2021 та 02.01.2023, передбачено, що під час виконання вимог цього Договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами ринку, Кодексом системи передачі, Кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України та ОЕС України. Договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі оперативного планування, експлуатації обладнання, диспетчерського управління та балансування енергосистеми в реальному часі та її захисту в надзвичайних ситуаціях, а також формування, обробки, передачі та відображення даних під час регламентного обміну інформацією. 
Ціна Договору та умови оплати, визначені у розділі 2 Договору (підпункт 2.1 2.10 Договору), який за своїм змістом є однаковим в редакціях вищезазначених Додаткових угод.
Приписами пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 Договору сторони визначили, що ціна договору визначається як сума нарахованої вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком протягом календарного року. Оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором), відповідно до затвердженої нею методики та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному веб-сайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою. 
Обсяг наданої Послуги визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі. 
Вартість Послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої Послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.
Відповідно до пункту 2.5 Договору визначено, що розрахунок за надану Послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків:
- до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги;
- до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги;
- до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості Послуги.
Згідно з пунктом 2.6 Додаткової угоди до Договору від 31.12.2021 плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих Користувачем повідомлень щодо планового обсягу Послуги на розрахунковий період. У разі зміни планових обсягів Послуги протягом розрахункового місяця Користувач передає оператору системи передачі (ОСП), Виконавцю повідомлення про зміну обсягів Послуги. Оператор системи передачі (ОСП), Виконавець протягом 5 робочих днів після отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів.
Планові обсяги Послуги Користувач зобов`язаний подавати Виконавцю до десятої доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Виконавець протягом 3 днів їх погоджує і повертає Користувачу, у разі не погодження (пункт 10.1 Договору).
Відповідно до пункту 2.7 Договору, Користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.
Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).
Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.
Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги (включно).
Акти надання Послуги та акти коригування до актів надання Послуги у відповідному розрахунковому періоді Виконавець направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.
Користувач здійснює підписання актів надання Послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів з дня їх отримання та провертає Виконавцю (пункт 2.8 Договору). 
Згідно з пунктом 2.9 Договору, за відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату штрафних санкцій, за наявності згоди Користувача.
В пункті 10.6 Договору сторони погодили, що будь-які документи, що створюються/укладаються сторонами під час виконання Договору (у тому числі акт надання Послуги або акт коригування до акта наданої Послуги), можуть бути підписані сторонами як у паперовій формі шляхом проставлення власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування Сервісу, про що Виконавець зобов`язаний повідомити на своєму вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами в один і той самий спосіб (залежно від форми документа).
Відповідно до пункту 10.7 договору в редакціях Додаткових угод, рахунки, акти надання Послуги, акти коригування до актів надання Послуги, акти звірки розрахунків та повідомлення вважаються отриманими стороною: - у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачу, що підписується його уповноваженим представником; - у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції.
Електронний документ, який направляється стороною на виконання Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою стороною з часу набуття документом статусу «Доставлено» у Сервісі. Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.
Згідно з підпунктом 3.2.1 пункту 3.2, підпункту 3.3.2 пункту 3.3 Договору, Користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за Договором. Оператор системи передачі, Виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану Послугу.
В пункті 12.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 31.12.2021 визначено, що Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2022. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною стороною не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.
В пункті 12.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 02.01.2023 визначено, що Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2023. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною стороною не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.
Як слідує зі змісту позовної заяви, в обґрунтування позовних вимог позивач, зокрема, зазначав, що Господарським судом Запорізької області розглядалась справа №908/374/23 за позовом ПрАТ «НЕК «Укренерго» до ПАТ «Запоріжжобленерго» про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0503-03041 від 27.05.2019 за період з лютого 2022 по вересень 2022 (два планових платежі), 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за неналежне виконання договору. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.06.2023 у справі №908/374/23 позов задоволено частково; стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ПрАТ «НЕК «Укренерго» заборгованість за період з лютого до вересеня 2022 року (2 планових платежі) у загальному розмірі 197455151,52 грн, 3% річних у розмірі 2242666,50 грн, інфляційні втрати у розмірі 16434975,99 грн, пеню у розмірі 3070123,24 грн, судовий збір у розмірі 939306,06 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2024 рішення Господарського суду Запорізької області від 28.06.2023 у справі №908/374/23 залишено без змін. 
Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання щодо оплати послуг за Договором станом на 30.06.2023 виникла заборгованість з жовтня 2022 по червень 2023, з урахуванням актів коригування, складених у зазначений період, в т.ч. актів коригування до актів наданих послуг за попередні періоди: з березня 2022 по вересень 2022, за які (періоди) заборгованість була стягнута вказаним вище рішенням суду у справі № 908/374/23. 
Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» надавались ПрАТ «НЕК «Укренерго» повідомлення про прогнозні (планові) обсяги надання послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за договором №0503-03041 у період з вересня 2022 по червень 2023.
Позивачем додано до позову CD-R диск, який містить електронні докази: планові рахунки, Акти надання послуг, Акти коригування до актів надання послуг, які досліджені судом першої інстанції в судовому засіданні 05.12.2024. 
За наслідками дослідження електронних доказів місцевим господарським судом встановлено, що ПрАТ «НЕК «Укренерго» були виставлені відповідні рахунки на оплату за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (планові обсяги) згідно з Договором від 27.05.2019 № 0503-03041 за період з вересня 2022 по травень 2023 (по три рахунки за кожний місяць) та за червень 2023 (два рахунки за плановими платежами). Сторонами по закінченню кожного розрахункового періоду (місяця) у період: з вересня 2022 по травень 2023 включно складені відповідні Акти надання послуг. 
В подальшому також були складені Акти коригування до Актів надання послуг за вересень 2022 – лютий 2023, відповідно до яких на підставі зміни фактичного обсягу було визначено вартість послуги з урахуванням скоригованих даних як у бік збільшення (вересень, жовтень, грудень 2022), так і у бік зменшення (листопад 2022, січень та лютий 2023). 
Так, за результатами відповідних актів коригування загальна вартість наданих послуг за скоригованими даними склала: за вересень 202225372178,53 грн; за жовтень 202225952287,28 грн; за листопад 202221158084,26 грн; за грудень 202220125451,38 грн; за січень 202322988096,98 грн; за лютий 202325491737,33 грн.
Вартість послуг згідно з наданими позивачем актами надання послуги за березень 202329386600,24 грн; за квітень 202332358017,92 грн та за травень 202328692687,67 грн. 
ПАТ «Запоріжжяобленерго» здійснено часткові оплати наданих послуг, а саме: згідно з платіжною інструкцією від 28.04.2023 оплачено послуги за березень 2023 на суму 24190694,71 грн, згідно з платіжною інструкцією від 31.05.2023 оплачено послуги за квітень 2023 на суму 30866911,04 грн.
Також сторонами скориговані фактичні обсяги послуг, наданих у березні, квітні, травні, червні, липні та серпні 2022 року та складені відповідні акти коригування до актів надання послуги зазначених розрахункових періодів, згідно з якими за результатами скоригованих даних вартість послуги збільшилась: у березні 2022 на суму 1255,37 грн; у квітні 2022 на суму 72602,33 грн, у травні 2022 на суму 71981,81 грн, у червні 2022 на суму 1163633,33 грн, у липні на суму 207541,24 грн, у серпні 2022 на суму 26856,19 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що зі змісту позовної заяви, заборгованість (основна) відповідача, яку позивач просить стягнути, виникла за такими місяцями:
- березень 2022 року - 2155,37 грн (акт коригування);
- квітень 2022 року - 72602,33 грн (акт коригування);
- травень 2020 року - 71981,81 грн (акт коригування);
- червень 2022 року - 1163663,33 грн (акт коригування);
- липень 2022 року - 207541,24 грн (акт коригування);
- серпень 2022 року - 26856,19 грн (акт коригування);
- вересень 2022 року - 7158304,31 грн (акт коригування, з вирахуванням двох планових платежів, стягнутих в межах справи №908/374/23);
- жовтень 2022 - 25952287,28 грн (акт надання послуг з урахуванням акта коригування);
- листопад 2022 року - 21158084,26 грн (акт надання послуг з урахуванням акта коригування);
- грудень 2022 року - 20125451,38 грн (акт надання послуг з урахуванням акта коригування);
- січень 2023 року - 22988096,88 грн (акт надання послуг з урахуванням акта коригування);
- лютий 2023 року - 25491737,33 грн (акт надання послуг з урахуванням акта коригування);
- березень 2023 року - 5195905,53 грн (акт надання послуг з вирахуванням часткової оплати);
- квітень 2023 року - 1471106,88 грн (акт надання послуг з вирахуванням часткової оплати);
- травень 2023 року - 28692687,67 грн (акт надання послуг);
- червень 2023 року - 20960320,06 грн (два планових платежі). 
Загальна заборгованість за послуги, яка заявлялась до стягнення у позовній заяві становила 180737 881,95 грн, що складалася із вищезазначених сум заборгованості за надані послуги у вищевказані періоди (місяці). За прострочення виконання грошових зобов`язань за договором ПрАТ «НЕК «Укренерго» також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача суму 2382128,18 грн 3% річних та суму 7175328,30 грн інфляційних втрат.
24.10.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості у розмірі 14280396,67 грн, за відсутністю предмета спору. До клопотання додані копії актів коригування, складені у червні, липні та вересні 2024 року. У вказаному клопотанні позивачем зазначено, що після подачі позову сторонами були підписані Акти коригування до Актів надання послуг за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та січень, лютий, березень 2023 року. Таким чином, як зазначив позивач, між сторонами припинено спір на загальну суму 14280396,67 грн, просив суд закрити провадження у справі в частині заборгованості (основного боргу) у розмірі 14280396,67 грн.
За наслідками розгляду позову Господарським судом Дніпропетровської області прийнято оскаржуване рішення про закриття провадження у справі №908/2528/23 в частині вимог про стягнення 14280396,67 грн заборгованості за відсутністю предмета спору та часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 166457485,28 грн заборгованості, 2177264,82 грн 3 % річних та 6646429,77 грн інфляційних втрат.
Відмовляючи частково в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 204863,36 грн та інфляційних втрат в розмірі 528898,53 грн, суд першої інстанції виходив з того, що у доданому до позовної заяви розрахунку 3% річних та інфляційних втрат позивачем не враховувались Акти коригування до Актів надання послуг за липень – грудень 2022 та січень – березень 2023, що складені після відкриття провадження у даній справі: в червні, липні та вересні 2024. 
Відтак, оскільки вказані Акти коригування до Актів надання послуг за спірний період мають від`ємні значення на загальну суму 14280396,67 грн щодо якої (щодо вимог в цій частині), як зазначено вище, суд дійшов до висновку про закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору, і в даному випадку на суму 14280396,67 грн не існувало заборгованості, отже прострочення за нею відсутнє, тому місцевий господарський суд вважав, що позовні вимоги в частині заявлених позивачем відсотків річних та інфляційних витрат, нарахованих на вказану суму задоволенню не підлягають.
Наразі предметом апеляційного оскарження при новому розгляді справи виступає рішення суду першої інстанції виключно в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення 3% річних у розмірі 204863,36 грн та інфляційних втрат в розмірі 528898,53 грн.
Всім іншим запереченням та доводам учасників справи вже було надано вичерпну правову оцінку під час первісного судового розгляду цієї справи.

Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції з урахуванням вказівки Верховного Суду.
Переглянувши оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність встановлення місцевим господарським судом фактичних обставин справи, повноту їх правової оцінки та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Так, у статті 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту права встановлені статтею 16 Цивільного кодексу України.
За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Пунктом 4 статті 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що оператор системи передачі надає послуги з передачі електричної енергії та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління учасникам ринку на підставі договорів, укладених на основі типових договорів про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Типові договори про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління затверджуються Регулятором. Порядок укладання таких договорів визначається кодексом системи передачі.
Згідно з ст. 74 Закону України «Про ринок електричної енергії» комерційний облік на ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог цього Закону, кодексу комерційного обліку та правил ринку (ч.1). Метою організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії є надання учасникам ринку повної та достовірної інформації про обсяги виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, імпортованої та експортованої, а також спожитої електричної енергії у певний проміжок часу з метою її подальшого використання для здійснення розрахунків між учасниками ринку (ч.2). Надання послуг комерційного обліку здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку на конкурентних засадах, за умови реєстрації постачальника послуг комерційного обліку та реєстрації його автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії адміністратором комерційного обліку у порядку, встановленому кодексом комерційного обліку (ч.3). Учасники ринку мають право вільного вибору постачальника послуг комерційного обліку. Послуги комерційного обліку надаються на договірних засадах (ч.5).
Пунктами 6.1, 6.4 Розділу ХІ Кодексу системи передач, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309 регламентовано, що договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління визначає організаційні, технічні та фінансові умови, на яких ОСП здійснює диспетчерське (оперативно-технологічне) управління в ОЕС України. Договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі оперативного та перспективного планування, експлуатації обладнання, диспетчерського управління та балансування енергосистеми в реальному часі та її захисту в надзвичайних ситуаціях, а також формування, обробки, передачі та відображення даних під час регламентованого обміну інформацією. Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління укладається за типовою формою, яка затверджується Регулятором. Типовий договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління оприлюднюється на власному вебсайті ОСП в мережі Інтернет.
Судом першої інстанції встановлено та колегією суддів підтверджено, що спірні відносини виникли між сторонами на підставі Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0503-03041 від 27.05.2019.
Як вже була зазначено, предметом апеляційного оскарження у цій справі є рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 204863,36 грн та інфляційних втрат в розмірі 528898,53 грн, у зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання грошового зобов`язання за договором диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Стаття 625 Цивільного кодексу України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього кодексу, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Відповідно до ст. ст. 524, 533-535 та 625 Цивільного кодексу України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Норми ст. 625 Цивільного кодексу України спрямовані в першу чергу на те, щоб через неправомірні дії боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншою, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.
Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Як слідує з матеріалів справи, позивач, посилаючись на факт наявності прострочення відповідачем оплати як планових, так і фактичних платежів за договором, нарахував та заявив до стягнення 3% річних в сумі 2382128,18 грн та інфляційні втрати в сумі 7175328,30 грн.
Суд першої інстанції, дослідивши наявний в матеріалах справи розрахунок, зауважив про те, що позивачем у відповідному розрахунку 3% річних та інфляційних втрат не враховувались Акти коригування до Актів надання послуг за липень – грудень 2022 та січень – березень 2023, що складені після відкриття провадження у даній справі: в червні, липні та вересні 2024. 
Оскільки вказані Акти коригування до Актів надання послуг за спірний період мають від`ємні значення на загальну суму 14280396,67 грн щодо якої суд закрив провадження за відсутністю предмета спору, то, за висновком місцевого господарського суду, в даному випадку на суму 14280396,67 грн не існувало заборгованості, отже прострочення за нею відсутнє, а тому позовні вимоги в частині заявлених позивачем відсотків річних в розмірі 204863,36 грн та інфляційних витрат в розмірі 528898,53 грн, нарахованих на вказану суму задоволенню не підлягають.
В свою чергу позивач наполягає на тому, що на дату подання позовної заяви та проведення розрахунку позивачем заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат, тобто на 28.07.2023 взагалі були відсутні акти коригування за липень грудень 2022 та січень березень 2023, а саме:
- Акт коригування № ДУА_К-0002002 від 18.06.2024 до Акту надання Послуги від 31 січня 2023;
- Акт коригування № ДУА_К-0002051 від 20.06.2024 до Акту надання Послуги від 28 лютого 2023;
- Акт коригування № ДУА_К-0002299 від 02.07.2024 до Акту надання Послуги від 31 березня 2023;
- Акт коригування № ДУА_К-0002646 від 09.09.2024 до Акту надання Послуги від 31 липня 2022;
- Акт коригування № ДУА_К-0002675 від 20.09.2024 до Акту надання Послуги від 31 серпня 2022;
- Акт коригування № ДУА_К-0002696 від 25.09.2024 до Акту надання Послуги від 30 вересня 2022;
- Акт коригування № ДУА_К-0002719 від 26.09.2024 до Акту надання Послуги від 31 жовтня 2022;
- Акт коригування № ДУА_К-0002803 від 27.09.2024 до Акту надання Послуги від 30 листопада 2022;
- Акт коригування № ДУА_К-0002747 від 27.09.2024 до Акту надання Послуги від 31 грудня 2022.
Тому, за твердженням позивача, такі акти коригування та зазначені в них вартість послуг навіть гіпотетично не могли бути враховані позивачем під час розрахунку заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат.
Окремо позивач зазначив про те, що можливе коригування і в сторону збільшення фактичного обсягу/вартості Послуги за договором, а також в подальшому і повторне коригування (яке може бути як в сторону збільшення так і зменшення обсягу та вартості Послуги), однак до моменту дати формування та підписання сторонами акту коригування діючим є обсяг та розмір грошового зобов`язання визначений в первинному акті надання Послуги, який узгоджений сторонами та є дійсним на цей період до дати підписання відповідних актів коригувань.
Дослідивши встановлені вище обставини справи та надавши оцінку доводам та запереченням сторін, апеляційний суд виходить з умов спірного Договору, які визначають порядок оплати за надану позивачем послугу вбачається, що Договором передбачено часткову попередню оплату вартості послуги (п.2.5), зокрема, трьома частинами в процентному відношенні від вартості послуги (до 10 числа розрахункового місяця - 35 %, до 20 числа розрахункового місяця - 35 % та до останнього дня календарного місяця - 30 %).
При цьому, п. 2.4 Договору передбачено, що вартість послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період.
Слід зазначити, що при укладенні договору сторонами не було врегульовано строк оплати вартості фактично наданої послуги. Так, п. 2.7 Договору (в чинній редакції при укладенні договору) передбачено, що оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих Виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою системи управління ринком», за умови наявності електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством.
Пункт 2.5 Договору передбачав, що Виконавець надає користувачу акт надання Послуги до 04 числа місяця.
Отже, з аналізу умов укладеного між сторонами договору слідувало, що обсяг наданої послуги та її вартість можливо визначити лише на підставі акту надання послуги, який формується виконавцем до 04 числа місяця, наступного за розрахунковим та підписується сторонами.
В подальшому, редакціях Додаткових угод від 31.12.2021 та від 02.01.2023, сторони виклали пункт 2.7 Договору таким чином:
«Користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.
Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі АКО). Акти приймання - передачі Послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).
Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.
Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги (включно).
Акти надання Послуги та акти коригування до актів надання Послуги у відповідному розрахунковому періоді Виконавець направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони».
Як слідує з розрахунку позовних вимог, позивач здійснив нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, зокрема у період липень грудень 2022 та січень березень 2023, виходячи із планових обсягів послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за Актами надання послуг за вказаний період без врахування Актів корегування, що мають від`ємні значення на загальну суму 14280396,67 грн щодо якої було закрито провадження за відсутністю предмета спору.
В той же час згідно з умовами укладеного Договору сторони погодили, що вартість послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період.
Відтак, здійснюючи нарахування 3 % річних та інфляційних втрат до уваги потрібно брати вартість наданої послуги, що відображена в актах коригування до актів наданих послуг, адже такі дані відповідають вартості фактично наданих послуг, тобто відповідають вартості послуг, які реально були надані.
Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 20.03.2026 у справі №914/2625/23 зазначила, що Типовий договір у розумінні статей 179, 184 ГК України є ані нормативним актом, ані самостійним укладеним договором. Натомість він становить собою сукупність істотних умов, які уповноважений орган визначає як такі, що є обов`язковими при укладенні сторонами договору відповідного типу, але сторони можуть включати до умов фактично укладеного ними договору додаткові положення, які уточнюють прямо не встановлений або достатньою мірою не деталізований у відповідному Типовому договорі порядок здійснення прав та виконання обов`язків сторін.
На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованого висновку суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних про стягнення 3% річних у розмірі 204863,36 грн та інфляційних втрат в розмірі 528898,53 грн, нарахованих на суму 14280396,67 грн, що в контексті встановлених вище обставин справи не є заборгованістю відповідача за фактично отримані за спірним договором послуги.
Відповідний висновок апеляційним судом було зроблено з урахуванням актуального та релевантного до спірних правовідносин висновку Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 20.03.2026 у справі №914/2625/23, а також з огляду на ретельно досліджені колегією суддів умови спірного правочину.
Доводи апеляційної скарги ПрАТ «НЕК «Укренерго» не спростовують обґрунтованого висновку суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 204863,36 грн та інфляційних втрат в розмірі 528898,53 грн.
Щодо решти позовних вимог, які задоволив суд попередньої інстанції, то такі знаходяться поза межами апеляційного перегляду в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України, колегія суддів під час розгляду справи не встановила порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права на момент ухвалення судового рішення місцевим господарським судом в частині задоволення у таких позовних вимогах, що є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
За змістом ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення. 
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Судові витрати.
Пунктом 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на апелянта, витрати за подання касаційної скарги підлягають стягненню зі скаржника.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 у справі №908/2528/23 в частині відмови у задоволенні стягнення 3% річних у розмірі 204863,36 грн та інфляційних втрат в розмірі 528898,53 грн залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 у справі №908/2528/23 в частині відмови у задоволенні стягнення 3% річних у розмірі 204863,36 грн та інфляційних втрат в розмірі 528898,53 грн залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» судові витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги у сумі 17610,28 грн.
Видачу наказу на виконання даної постанови, у відповідності до вимог ст. 327 ГПК України, доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 30.06.2026.

Головуючий суддя Г.В. Левшина 

Суддя Л.В. Андрейчук

Суддя А.М. Висоцького