ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2026 року м.Дніпро Справа № 904/7326/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Висоцького А.М. (доповідач по справі)
суддів: Андрейчука Л.В., Левшиної Г.В. 
секретар судового засідання Гетьманенко С.М.
за участю представників сторін у справі:
від Комунального підприємства "Швидкісний трамвай" - Котович Д.В., Яводчак О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2026, суддя суду першої інстанції Панна С.П., м. Дніпро, повний текст рішення складено та підписано 28.04.2026
по справі № 904/7326/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" (м. Київ)
до відповідача: Комунального підприємства "Швидкісний трамвай" (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетична мережа України" (м. Київ) 
про зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Описова частина.
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Швидкісний трамвай", в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комунального підприємства "Швидкісний трамвай" код ЄДРПОУ 30950099 про відхилення цінової пропозиції UA-2025-12-09-012056-a Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" код ЄДРПОУ 44899719 оформленого Протоколом № 210 від 17.12.2025;
- визнати укладеним, з дня набрання чинності рішення суду, договір між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" код ЄДРПОУ 44899719 та Комунальним підприємством "Швидкісний трамвай" код ЄДРПОУ 30950099 у редакції, що є додатком до позовної заяви.
Позовні вимоги обґрунтовані тією обставиною, що позивач не надавав відповідачу письмової відмови від укладення договору. Законодавством не заборонено постачальникам електричної енергії вказувати від`ємну величину за послуги у формулі ціни за електричну енергію. Запит пропозиції постачальників відповідача містить вимоги до постачальників не передбачені Порядком № 822 від 14.09.2020, а саме вимоги щодо формули ціни. 
Ухвалою суду від 06.03.2026 залучено до участі у справі № 904/7326/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетична мережа України", 01042, м. Київ, вул. Дорошенка Дмитра, буд.12, офіс 414, код ЄДРПОУ 45809631.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2026 у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" було відмовлено. 
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що враховуючи зазначену позивачем ціну пропозиції, відповідно до формули розрахунку ціни, наведеної в документації, вартість послуг є від`ємною.
Відповідно до частини четвертої ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Місцевим господарським судом врахована правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 року у справі № 922/2321/22 (провадження № 12-57гс23), за висновками якої "Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону № 922-VIII умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі».
Суд зазначив, що проєкт договору про постачання електричної енергії споживачу, був складовою частиною запиту пропозицій постачальників згідно із пунктом 57 Порядку № 822, містив чітко визначену та обов`язкову для застосування модель формування ціни пропозиції, а умовами запиту пропозицій та проєктом договору було встановлено, що вартість послуг Постачальника (Впосл.) не може бути від`ємною величиною.
Враховуючи, що вартість послуг постачальника є від`ємною величиною, суд першої інстанції виснував, що в даному випадку були порушені умови запиту пропозицій постачальників і проєкту договору, які розцінюються як письмова відмова від укладання договору на умовах, визначених замовником. 
Судом першої інстанції прийнято до уваги ту обставину, що за результатами закупівлі між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетична мережа України" та Відповідачем укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № ЕМ/46/8563 від 24.12.2025, відповідно до умов якого постачання електричної енергії здійснюється у період з 01.01.2026 року по 31.12.2026 року. Зазначений договір є чинним, не припинений, не розірваний та не визнаний недійсним у встановленому законом порядку та виконується сторонами. Наявність чинного договору, який діє з 01.01.2026 року по 31.12.2026 року, виключає можливість виникнення паралельних договірних зобов`язань між тими самими сторонами щодо тотожного предмета правовідносин. Фактично укладення другого договору за наявності чинного договору, який уже регулює відповідні правовідносини та належним чином виконується сторонами, не створює нових цивільних прав та обов`язків, оскільки такі правовідносини вже виникли та існують на підставі раніше укладеного договору.
Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог. 
Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Центрального апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2026 по справі № 904/7326/25.
Апелянт не погоджується з вказаним судовим рішенням, вважає його необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права. 
Зазначає про те, що підставою для звернення до суду стало незаконне відхилення цінової пропозиції позивача, а судом першої інстанції не надано оцінки факту відсутності в матеріалах справи письмової відмови відповідача від укладення договору за результатами запиту цінових пропозицій UA-2025-12-09-012056-a. 
Вважає помилковими висновки місцевого господарського суду відносно наявності у проєкті договору умов про неможливість вартості послуг бути від`ємною величиною. 
Крім того, на думку апелянта, судом застосовані норми закону, який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а саме статті 1, 26 та 29 Закону України «Про публічні закупівлі» в той час як процедура закупівлі з використанням електронного каталогу регламентована Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2020 р. № 822 «Про затвердження Порядку формування та використання електронного каталогу». 
Скаржник також вказує, що укладення договору про закупівлю є завершальною стадією всього процесу процедури закупівлі, яка не обумовлює право замовника відмовитись від укладення договору. 
Керуючись викладеним, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2026 у справі № 904/7326/25 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
До Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив Комунального підприємства “Швидкісний трамвай” на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2026 у справі № 904/7326/25. 
Відповідач вважає, що доводи апелянта базуються на тих самих аргументах, які вже були предметом детального дослідження суду першої інстанції і отримали правильну правову оцінку. 
Зазначає, що запит пропозиції постачальників через електронний каталог є спеціальною процедурою публічної закупівлі, правовий режим якої істотно відрізняється від конкурентних процедур (відкритих торгів, торгів з обмеженою участю тощо) та ґрунтується на чітко визначених імперативних правилах, що не допускають відступу замовника від установленого алгоритму дій. 
Проєктом договору про постачання електричної енергії споживачу, що був складовою частиною запиту пропозицій постачальників згідно із пунктом 57 Порядку № 822, містив чітко визначену та обов`язкову для застосування модель формування ціни пропозиції, яка ґрунтувалася на формулі, де Впосл. — вартість послуг Постачальника, запропонована постачальником, що подає пропозицію, яка не може бути від`ємною величиною.
На думку відповідача, поданням запиту пропозицій із зазначенням ціни з від`ємним значенням, позивач відмовився від укладання договору. 
Вважає, що в даних правовідносинах пріоритет має дотримання встановлених умов закупівлі, а не виключно арифметичний показник ціни.
Звертає увагу суду, що на момент подання позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕЛ-ЕНЕРГО” до суду, відповідачем за результатами розгляду пропозицій постачальників із переможцем відбору – ТОВ «Енергетична мережа України» було вже укладено договір про постачання електричної енергії споживачу, що підтверджується доданими до матеріалів справи доказами. Отже, задоволення позовних вимог у заявленому позивачем вигляді призвело б до ситуації, за якої договірні обов`язки були б сформовані поза межами та всупереч процедурі публічної закупівлі, встановленої законом та інших вимог чинного законодавства, за наявності чинного договору про постачання електричної енергії, укладеного з переможцем за результатами проведеної процедури. 
Зазначає, що обраний позивачем спосіб судового захисту у вигляді визнання договору укладеним за наявності чинного договору, укладеного за результатами процедури, не відповідає правовій природі спірних правовідносин, не є пропорційним заявленим вимогам та не може бути застосований у даній категорії спорів, що є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. 
Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕЛ-ЕНЕРГО”, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 904/7326/25 від 15.04.2026 року - залишити без змін.
Позиція інших учасників 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетична мережа України» направило на адресу Центрального апеляційного господарського суду додаткові пояснення по справі. Заперечує проти доводів апеляційної скарги та вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні. 
Рух справи у суді апеляційної інстанції
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/7326/25 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Висоцький А.М. (доповідач), судді - Андрейчук Л.В., Левшина Г.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2026.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 904/7326/25 на адресу Центрального апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕЛ-ЕНЕРГО” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2026 року по справі № 904/7326/25; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали; призначено справу № 904/7326/25 до розгляду на 02.06.2026 о 12:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 65, в залі судових засідань № 201; явка представників учасників справи визнана необов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів. 
До Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 904/7326/25.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2026 було задоволено клопотання представника відповідача – адвоката Яводчака О.В., розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2026 у справі № 904/7326/25 було відкладено на 16.06.2026 на 12:30 год.
16.06.2026 у судовому засіданні взяли участь представники Комунального підприємства "Швидкісний трамвай" - Котович Д.В., Яводчак О.В. 
Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином.
Відповідно до частин другої-третьої ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є необов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до пункту 2 частини шостої ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2026, якою призначено справу № 904/7326/25 до розгляду на 16.06.2026 о 12:30, була отримана в електронному кабінеті Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" - 03.06.2026, в електронному кабінеті Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична мережа України» - 03.06.2026.
Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 16.06.2026, не визнавалася апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні в матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2026 по справі № 904/7326/25, до суду не повідомлялося. 
До того ж, слухання справи було відкладено 02.06.2026. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2026 по справі № 904/7326/25, незважаючи на відсутність представників окремих учасників справи, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників у цьому випадку не повинна перешкоджати здійсненню правосуддя. 
Фактичні обставини, встановлені судом
09.12.2025 Комунальне підприємство «Швидкісний трамвай» оголосило запит пропозицій постачальників «Електрична енергія, без розподілу», ідентифікатор закупівлі в електронній системі закупівель UA-2025-12-09-012056-a, очікувана вартість 302 145 344,00 грн з ПДВ, кількість електричної енергії - 30458200 кВт*год, прийом пропозицій з 13 години 56 хвилин 09.12.2025 року до 15 години 00 хвилин 12.12.2025 року. Період поставки електричної енергії з 01.01.2026 року до 31.12.2026 року (а.с. 24).
09.12.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ЕНЕРГО» подало тендерну пропозицію/пропозицію з ціною 300 427 623,35 грн з ПДВ (а.с. 25).
17.12.2025р. Комунальне підприємство «Швидкісний трамвай» прийняло рішення про відхилення тендерної пропозиції, що підтверджується протоколом відхилення тендерної пропозиції/пропозиції UA-2025-12-09-012056-a (а.с.26) та протоколом № 210 щодо прийняття рішення уповноваженою особою відділу з публічних закупівель та матеріально-технічного постачання КП «Швидкісний трамвай» від 17.12.2025р. (а.с.27-28).
Як мотив для відхилення тендерної пропозиції, відповідачем зазначено, що вартість послуг Постачальника Переможця відбору (Впосл.) є від`ємною величиною, чим порушено умови запиту пропозицій постачальників і проєкту договору, що розцінюється як письмова відмова від укладення договору на умовах, визначених замовником у запиті пропозицій постачальників, зокрема у проєкті договору, який є складовою частиною запиту пропозицій постачальників. 
Крім того, відповідач, за результатами запиту ціни пропозиції, відмовив також іншим учасникам, зокрема Товариству з обмеженою відповідальністю «АСГАРД ЕЛЕКРІСІТІ» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Гарантована оптимізація енергетичних ресурсів», які запропонували більш вигідну цінову пропозицію.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Гарантована оптимізація енергетичних ресурсів» було відмовлено протоколом № 208 від 16.12.2025 року з тих самих підстав, що і позивачу (а.с.205-206); аналогічно ТОВ «АСГАРД ЕЛЕКТРІСІТІ» було відмовлено протоколом № 209 від 17.12.2025 року з тих самих причин (а.с.207-208).
За результатами закупівлі (закупівля UA2025-12-09-012056-a) між ТОВ «ЕНЕРГЕТИЧНА МЕРЕЖА УКРАЇНИ» та Комунальним підприємством «Швидкісний трамвай» укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № ЕМ/46/8563 від 24.12.2025, відповідно до умов якого постачання електричної енергії здійснюється у період з 01.01.2026 року по 31.12.2026 року (а.с.60-66).
Позивач з рішенням Комунального підприємства «Швидкісний трамвай» про відхилення тендерної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛ-ЕНЕРГО» не погодився та оскаржив його в судовому порядку. 
Мотивувальна частина
Відповідно до частини першої ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною другою ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з таких підстав.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
У справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки" Європейський суд з прав людини зауважив, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 04.12.1995 у справі "Белле проти Франції" для того щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, оскільки обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.
Враховуючи вищевикладене, господарський суд повинен встановити на що саме спрямований позов та вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту в обраний позивачем спосіб.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.08.2023 у справі № 924/1288/21 виснувала, що якщо публічна закупівля завершується оформленням відповідного господарського договору, то оскаржити можна такий договір, а вимога про визнання недійсною закупівлі не є ефективним способом захисту. При цьому, оскільки процедура закупівлі завершується укладенням договору, рішення уповноваженої особи замовника, оформлене відповідним протоколом, є таким, що вичерпало дію фактом його виконання (укладенням договору).
Схожий висновок послідовно підтримувався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.08.2023 у справі № 903/745/22, від 28.09.2023 у справі № 912/1562/22, від 11.10.2023 у справі № 911/2629/21, від 11.06.2024 у справі № 918/565/22, від 12.06.2024 у справі № 906/633/21.
Як вже зазначалося вище, за результатами закупівлі (закупівля UA2025-12-09-012056-a) між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетична мережа України" та Відповідачем укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № ЕМ/46/8563 від 24.12.2025, відповідно до умов якого постачання електричної енергії здійснюється у період з 01.01.2026 року по 31.12.2026 року.
Станом на час розгляду справи зазначений договір є чинним, не припинений, не розірваний та не визнаний недійсним у встановленому законом порядку. Більше того, сторони фактично виконують взяті на себе зобов`язання, а саме: постачальник здійснює постачання електричної енергії відповідно до умов договору, тоді як споживач приймає поставлену електричну енергію та здійснює оплату у порядку та строки, визначені договором. Отже, договірні правовідносини між сторонами реально існують та належним чином виконуються.
Порядок та умови щодо дострокового розірвання (припинення) Договору передбачений розділом 13 Договору № ЕМ/46/8563 « 13. Строк дії Договору та інші умови». Наразі обов`язки сторін за укладеним Договором виконуються належним чином, сторони за договором не вживали заходи щодо ініціювання розірвання (припинення) Договору № ЕМ/46/8563 за ініціативою однієї із сторін. Також, зазначений Договір не є розірваним (припиненим) відповідно до рішення суду.
Позивачем, в межах даної справи були заявлені позовні вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення Комунального підприємства "Швидкісний трамвай" про відхилення цінової пропозиції UA-2025-12-09-012056-a Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" оформленого Протоколом № 210 від 17.12.2025; та визнання укладеним, з дня набрання чинності рішення суду, договору між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" та Комунальним підприємством "Швидкісний трамвай" у редакції, що є додатком до позовної заяви.
З огляду на правову природу публічної закупівлі як процедури, що завершується укладенням договору, подальше оскарження дій замовника, які передували укладенню такого договору, втрачає самостійне правове значення після реалізації результатів закупівлі. Такий підхід послідовно підтримується судовою практикою, відповідно до якої рішення замовника, оформлені протоколами чи іншими актами, є проміжними стадіями процедури та не можуть бути предметом ефективного судового контролю поза зв`язком із вимогами щодо наслідків укладення та виконання договору.
Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що оскільки процедура закупівлі завершилася укладенням господарського договору з іншим постачальником, вимоги позивача про визнання протиправними рішення Комунального підприємства "Швидкісний трамвай" про відхилення цінової пропозиції оформленого Протоколом № 210 від 17.12.2025 та зобов`язання укладання договору з позивачем не є обґрунтованими. 
Відповідні рішення вичерпали свою дію фактом їх виконання (укладенням договору) та визнання їх протиправними (скасування) не приведе до поновлення майнових прав, що свідчить про неефективність обраного способу захисту.
Колегія суддів апеляційного суду відзначає, що відповідно до приписів частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
При цьому, принцип диспозитивності господарського судочинства наділяє учасника справи можливістю розпоряджається своїми правами щодо предмета спору виключно на власний розсуд. 
Заявляючи позовні вимоги, позивачем не порушується питання про визнання недійним та застосування відповідних наслідків недійсності щодо договору, укладеного за підсумками процедури закупівлі. 
Натомість частиною першою статті 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Верховний Суд у постанові від 07.07.2021 у справі № 905/1562/20, предметом спору в якій були вимоги про визнання недійсними рішень тендерного комітету та договору на виконання робіт, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову, виходив з того, що у межах цієї справи заявлено позовну вимогу про визнання недійсним договору, але при цьому позивач не просив застосувати наслідки недійсності правочину (реституцію), стягнути збитки тощо, враховуючи, що на стадії, коли укладений в результаті закупівлі договір є виконаним, вимога про визнання такого договору недійсним без вирішення судом питання про застосування правових наслідків такої недійсності не є ефективним способом захисту.
Крім того, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2023 у справі № 905/77/21 уточнив висновок, викладений у постанові від 03.12.2021 у справі № 906/1061/20, з урахуванням актуальних правових висновків, сформульованих у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 908/976/19, від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц, зазначив, що позовна вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише у разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину. Окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення прав позивача. З урахуванням вищезазначеного, оскільки спірний договір виконаний сторонами, а позивач не заявляв до суду вимогу про застосування наслідків виконання недійсного правочину або стягнення збитків, обраний спосіб захисту прав не є ефективним.
Ефективність способу захисту розглядається як його здатність не лише констатувати порушення, а й усунути його наслідки або мінімізувати негативний вплив на правову сферу особи. Відтак належний спосіб захисту має відповідати принципу повного відновлення порушеного права або, за неможливості такого відновлення, забезпечувати еквівалентну компенсацію. Обраний позивачем спосіб захисту не відповідає зазначеним критеріям, оскільки не передбачає жодного механізму ані відновлення його майнового становища, ані отримання компенсації.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що здійснення правосуддя не має зводитися до ухвалення декларативних рішень, які не породжують реальних правових наслідків. Як неодноразово зазначалося Верховним Судом, судовий захист має бути спрямований на реальне поновлення порушеного права або надання особі адекватної компенсації, тоді як задоволення вимог, які не здатні змінити правове становище позивача, суперечить самій природі правосуддя як ефективного засобу юридичного захисту. У цьому контексті обраний позивачем спосіб захисту не виходить за межі формального констатування порушень та не спрямований на досягнення юридично значимого результату.
Крім того, задоволення вимог у подібній правовій конструкції суперечило б принципам процесуальної економії та правової визначеності, оскільки створювало б ситуацію, за якої судове рішення не вирішує спір остаточно, а лише формує підґрунтя для потенційного виникнення нових спорів. Натомість господарське судочинство покликане забезпечити остаточне та ефективне вирішення спору між сторонами в межах одного провадження.
Хоча судовий контроль у сфері публічних закупівель є важливим інструментом забезпечення законності, такий контроль має здійснюватися з урахуванням меж судового захисту та його функціонального призначення. Суд не може підміняти собою механізми адміністративного чи конкурентного контролю, якщо обраний спосіб захисту не спрямований на відновлення індивідуального права позивача. Інакше судове провадження перетворюється на інструмент абстрактного нагляду, що не відповідає природі господарського процесу.
Сам по собі факт можливого допущення порушень під час проведення процедури закупівлі не є достатньою підставою для задоволення позову, якщо такі порушення не кореспондують із належним та ефективним способом їх судового усунення. Судовий захист не є універсальним механізмом фіксації порушень, а покликаний забезпечити їх юридичне усунення у спосіб, що має практичний результат для особи, яка звернулася до суду.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта відносно ненадання судом належної оцінки факту відсутності в матеріалах справи письмової відмови відповідача від укладення договору за результату запиту цінових пропозицій UA-2025-12-09-012056-a та помилковості висновків місцевого господарського суду відносно наявності/відсутності в проєкті договору умов щодо від`ємної величини цінової пропозиції, оскільки зважаючи на наведені вище доводи, такі доводи не мають вирішального правового значення для вирішення даного спору. 
Оскільки вимога про визнання договору укладеним є похідною від вимоги про скасування рішення про відхилення пропозиції, а остання обґрунтовано відхилена судом першої інстанції, підстави для задоволення похідної вимоги також відсутні. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Висновки апеляційного господарського суду
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16).
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування чи зміни рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2026 по справі № 904/7326/25, за результатами його апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2026 по справі № 904/7326/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.
Розподіл судових витрат
Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2026 по справі № 904/7326/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2026 по справі № 904/7326/25 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 23.06.2026. 

Головуючий суддя Висоцький А.М. 

Судді Андрейчук Л.В. 

Левшина Г.В.